ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 22-ц/821/775/26 № 22-ц/821/891/26	Головуючий по першій інстанції	
Справа № 711/1476/18 Категорія: на ухвалу 	Петренко О.В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Сіренко Ю.  В. 	

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: 

Сіренка Ю.В., Василенко Л.І., Фетісової Т.Л.,

секретар: Любченко Т.М.,

учасники справи:

скаржник – ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи – Перший відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 ,

особи, які подають апеляційні скарги – ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 – адвокат Смоляр Андрій Олександрович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 лютого 2026 року та апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Смоляра Андрія Олександровича на додаткову ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 лютого 2026 року (у складі судді Петренка О.В.) у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Марченка Є.В. під час примусового виконання виконавчого листа, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси від 07 серпня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и в :

У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати розрахунки заборгованості зі сплати аліментів та індексації аліментів у виконавчому провадженні № 56971677 неправомірними та зобов`язати державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості зі сплати як аліментів, так і індексації зі сплати аліментів.
Обґрунтовуючи вимоги, боржник зазначав, що в провадженні Першого ВДВС у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває на примусовому виконанні виконавче провадження № 56971677 від 09.08.2018 з примусового виконання виконавчого листа № 711/1476/18, виданого 07.08.2018 Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання двох синів у твердій грошовій сумі по 3000 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з 01.02.2018 і до повноліття кожного із дітей.
У грудні 2025 року Першим ВДВС у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, на адвокатський запит представника боржника, наданий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у межах виконавчого провадження № 56971677, згідно якого сукупний розмір заборгованості складає 13800 грн, а також розрахунок зі сплати індексації аліментів, відповідно до якого у боржника наявний борг зі сплати індексації аліментів у розмірі 55343,04 грн.
Із зазначеними розрахунками заборгованості зі сплати як аліментів, так і індексації аліментів, боржник не погоджується, а тому вважає такі дії державного виконавця протиправними з огляду на таке.
Як вбачається з розрахунку заборгованості індексації аліментів у виконавчому провадженні, державний виконавець не визначив розмір індексації аліментів та не надав розрахунок, проведений відповідно до закону.
У цьому контексті представник боржника звертав увагу суду, що відповідно до положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», а також Правил обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені у Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, сукупний розмір аліментів з урахуванням їх індексації за 2023 рік складає 6306 грн, з яких 306 грн індексація; у 2024 році – 6880 грн, з яких 880 грн індексація; у 2025 році – 6552 грн, з яких індексація 552 грн.
Відтак, ОСОБА_1 зазначає у скарзі, що у період з 2023 року по жовтень 2025 року в боржника заборгованість зі сплати аліментів з урахуванням індексації мала б складати 7738 грн, з яких індексація 1738 грн, а не 55343,04 грн як нараховано державним виконавцем.
У зв`язку з цим, боржник вважає, що державним виконавцем розрахунок заборгованості зі сплати індексації аліментів проведений всупереч положенням як Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», а також і Порядку № 1078. Такі порушення є суттєвими та такими, що призвели до неправильного розрахунку індексаційних виплат.
Також боржник зазначав про те, що державним виконавцем неправильно проведено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 13800 грн. Так, державним виконавцем не враховано сплату боржником у травні 2024 року 18005 грн у рахунок сплати аліментів згідно з квитанції № 0.0.3620970808.1 від 01.05.2024, а також сплату боржником 1700 грн, що мало місце 28.07.2024 та 6500 грн у вересні 2024 року. 
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.02.2026 скаргу задоволено.
Визнано розрахунок заборгованості зі сплати індексації аліментів у виконавчому провадженні № 56971677 неправомірним.
Зобов`язано державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Марченка Євгенія Віталійовича здійснити перерахунок заборгованості зі сплати індексації аліментів у виконавчому провадженні № 56971677, визначених у твердій грошовій сумі, у відповідності до вимог закону.
Визнано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, станом на жовтень 2025 року, у виконавчому провадженні № 56971677 неправомірним.
Зобов`язано державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Марченка Євгенія Віталійовича здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 56971677, визначених у твердій грошовій сумі, у відповідності до фактично сплачених боржником ОСОБА_1 грошових коштів.
Суд першої інстанції, на підставі наданих доказів, встановив той факт, що державним виконавцем не відображено в розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 28.11.2025, сплачену боржником суму грошових коштів у розмірі 18004,56 грн, що мало місце 01.05.2024, що суттєво впливає на розмір заборгованості останнього зі сплати аліментів, а відтак, скарга в частині визнання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів неправомірним, станом на жовтень 2025 року, у виконавчому провадженні № 56971677 є обґрунтованою.
Також, суд дійшов висновку про те, що проведений державним виконавцем розрахунок зі сплати індексації аліментів у твердій грошовій сумі є неправомірним, оскільки здійснений без урахування положень Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, а також висновку Верховного Суду, що викладений у постанові від 31.08.2022 в справі № 686/5088/20 (провадження № 61-18580св21).
16.02.2026 представником заінтересованої особи (стягувача) ОСОБА_2 – адвокатом Смоляром А.О. до суду першої інстанції подано заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якій просив стягнути з скаржника ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 грн.
Додатковою ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.02.2026 у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.
Суд першої інстанції зазначив про те, що розподіл судових витрат при розгляді справи за скаргою на дії або бездіяльність державного виконавця, передбачені статтею 452 ЦПК України та можуть бути покладені в разі задоволення скарги виключно на орган державної виконавчої служби, а не на заявника (скаржника).
Не погоджуючись із ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.02.2026, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, визнати розрахунок заборгованості зі сплати індексації аліментів, визначений судом першої інстанції, неправомірним та провести перерахунок індексації аліментів відповідно до чинного законодавства.
В обґрунтування зазначає, що суд першої інстанції не врахував той факт, що сума аліментів, призначених рішенням суду, значно перевищувала прожитковий мінімум з періоду їх призначення, і нарахував індексацію на всю суму аліментів, а не на розмір прожиткового мінімуму.
27.03.2026 на адресу Черкаського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшли заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .
Зазначає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не містить жодних підстав для скасування ухвали суду.
Вважає, що судом здійснено розрахунок індексації відповідно до норм закону. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.02.2026 – без змін.
Не погоджуючись із додатковою ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.02.2026, представником ОСОБА_2 – адвокатом Смоляром А.О. подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткову ухвалу суду та постановити нову, якою стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 35000 грн.
В обґрунтування поданої скарги зазначено, що у зв`язку з ініціюванням боржником ОСОБА_1 судового розгляду, стягувач ОСОБА_2 була змушена звернутися до адвоката за наданням правової допомоги. У зв`язку з цим останньою понесено судові витрати, які мають бути відшкодовані скаржником.
Відзив на апеляційну скаргу до Черкаського апеляційного суду не надходив.
Заслухавши доповідь судді, заінтересовану особу ОСОБА_2 та її представника – адвоката Смоляра А.О., вивчивши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судових рішень в межах вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів доходить таких висновків.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до вимог частин першої, другої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.06.2018 в справі №711/1476/18 було частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та додаткових витрат на дітей, зокрема, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі по 3000 (три тисячі) гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 01.02.2018 і до повноліття кожного з дітей; розмір аліментів визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.
Із постанови головного державного виконавця Придніпровського відділу ДВС у місті Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Скрипки Т.В. від 15.08.2018, що винесена в межах виконавчого провадження № 56971677, вбачається, що державним виконавцем було відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 711/1476/18, що виданий 07.08.2018 Придніпровським районним судом м. Черкаси.
Із листа Першого ВДВС у м. Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України № 161998 від 28.11.2025, що наданий на адвокатський запит представника боржника – адвоката Давигори С.А., вбачається, що на примусовому виконанні у відділі ДВС перебуває зведене виконавче провадження № 63722196, що об`єднане відносно боржника ОСОБА_1 , до складу якого входять такі виконавчі провадження: № 56971677, № 63669974, № 64737833, № 64739550, № 69764134 та № 78866559.
Також у судовому засіданні в суді першої інстанції, що відбулося 30.01.2026, суд безпосередньо дослідив довідку про наявність заборгованості зі сплати аліментів від 16.05.2024, що складена державним виконавцем Першого ВДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Марченком Є.В., зі змісту якої вбачається, що станом на 16.05.2024 у боржника ОСОБА_1 відсутня заборгованість зі сплати аліментів у межах виконавчого провадження № 56971677. 
Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 28.11.2025, суд встановив, що у боржника наявна заборгованість зі сплати аліментів на користь стягувача у розмірі 13800 грн (а.с.12). 
Із розрахунку заборгованості зі сплати індексації аліментів, станом на 28.11.2025, суд встановив, що за період часу з грудня 2022 року до жовтня 2025 року державним виконавцем розраховано індексацію зі сплати аліментів у розмірі 55343,04 грн (а.с. 13). 
Також в матеріалах справи міститься заява представника ОСОБА_2 – адвоката Смоляра А.О. про ухвалення додаткового судового рішення у даній справі.
Адвокатом Смоляром А.О. зазначено, що витрати на професійну правничу допомогу у цій справі становлять 20000 грн, що складається з: 1) правового аналізу матеріалів виконавчого провадження та скарги боржника, аналізу розрахунків заборгованості з індексації аліментів та доводів скаржника – 4000 грн; 2) підготовки та подання письмових пояснень та клопотання стягувача до суду – 5000 грн; 3) участі адвоката в судових засіданнях (05.01.2026, 13.01.2026, 19.01.2026, 26.01.2026 та 30.01.2026) – 7000 грн; 4) підготовки процесуальних клопотань, заперечень, усних правових позицій обґрунтування незаконності та доведеності скарги боржника – 4000 грн.
Щодо ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.02.2026 апеляційний суд зазначає наступне.
Апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду першої інстанції подано скаржником ОСОБА_1 .
Колегія суддів зазначає, що доводи зазначеної апеляційної скарги зводяться лише до незгоди скаржника з проведеним судом першої інстанції розрахунком заборгованості зі сплати індексації аліментів. Жодних інших доводів апеляційна скарга не містить.
Враховуючи положення частини 1 статті 367 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства є обов`язковість рішень суду.
Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) – це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Визнаючи проведений державним виконавцем розрахунок зі сплати індексації аліментів у твердій грошовій сумі неправомірним, суд першої інстанції послався на те, що такий розрахунок здійснений без урахування положень Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.
Колегія суддів погоджується з цим висновком суду з огляду на таке.
12 червня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі», яким встановлена індексація аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі.
Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 10-4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється з місяця, в якому призначено аліменти.
Для аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, що були призначені до червня 2016 року, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі».
Отже, індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, має здійснюватися з червня 2016 року, а саме з дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» та внесення змін у Порядок проведення індексації грошових доходів населення.
Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 19.05.2021 у справі № 2-2395/10.
Разом з тим, Закон України «Про внесення змін до статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» щодо обов`язку виконавця проводити індексацію розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, набрав чинності з 25 вересня 2020 року. За змістом цього Закону частини 1 доповнено абзацами третім та четвертим такого змісту:
«Індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів.
– перше речення абзацу першого частини 4 викладено в такій редакції:
«4. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини 1 цієї статті».
Однак згідно з пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03 листопада 2022 року, який набрав чинності з 01 січня 2023 року, призупинено з 01 січня 2023 року дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року № 1282XII.
Дію Закону про індексацію було відновлено з 01 січня 2024 року
Як роз`яснив КЦС ВС в своїй постанові від 31 серпня 2022 року в справі № 686/5088/20 (провадження № 61-18580св21): «з правового аналізу статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» можна зробити висновок, що індексація аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, проводиться лише у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлено в розмірі 101 відсотки до 01 січня 2016 року, з 01 січня 2016 року така індексація проводиться у разі перевищення 103 відсотки.
При цьому, з огляду на Порядок № 1078, зокрема Додаток 1 «Приклад обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації» до Порядку, індексація проводиться щомісячно (колонка «Величина приросту індексу споживчих цін для проведення індексації» у таблиці Додатку 1), починаючи з місяця, у якому величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації і подальша зміна розміру індексації відбувається у разі, коли індекс споживчих цін наростаючим підсумком знову перевищить поріг індексації.
Відповідно до абзаців один, два пункту 104 Порядку № 1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється з місяця, в якому призначено аліменти.
Відповідно до частин першої, третьої пункту 11 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Згідно з абзацом п`ятим пункту 4 Порядку № 1078 сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків».
Таким чином, оскільки індексації підлягає грошовий дохід (аліменти), саме цей дохід, визначений рішенням суду, й підлягає індексації, а не прожитковий мінімум, відтак доводи апеляційної скарги є безпідставними.
Колегія суддів звертає увагу на те, що із оскаржуваного розрахунку заборгованості зі сплати індексації (а.с. 13) неможливо визначити, яким чином державним виконавцем був здійснений вказаний розрахунок, який алгоритм та яку формулу використовував виконавець під час обчислення індексації.
Також, в розрахунку не зазначена величина приросту індексу споживчих цін який перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки у відповідному місяці розрахункового періоду для визначення наступного перевищення порогу індексації для проведення наступної індексації, який обчислюється з наростаючим підсумком. Тільки на підставі отриманих даних про індекс споживчих цін розраховується величина приросту індексу споживчих цін для проведення індексації аліментів. 
Проте, в розрахунку заборгованості зі сплати індексації, який є предметом оскарження, відсутній розрахунок індексації аліментів за розрахунковий період, сума індексації аліментів з величиною приросту індексу споживчих цін. 
Крім цього, державним виконавцем, невірно для визначення суми індексації аліментів застосовано показники коефіцієнту індексації, замість величини приросту індексу споживчих цін.
З тексту оскаржуваної ухвали суду першої інстанції вбачається, що судом враховані зазначені висновки Верховного Суду та правильно застосовані норми матеріального права щодо індексації аліментів.
Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що державним виконавцем були допущені порушення норм Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, застосовано неправильний алгоритм та формулу для розрахунку суми індексації аліментів, а тому оскаржуваний розрахунок не відповідає вище вказаним нормам Закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Колегія суддів зауважує, що в межах розгляду скарги на рішення чи дії виконавця, суд не вправі самостійно здійснювати арифметичний перерахунок індексації аліментів, оскільки такі повноваження належать виключно до компетенції органу державної виконавчої служби. А тому суд, не підміняючи собою орган державної виконавчої служби, лише перевіряє дотримання процедури та правильності такого нарахування, обмежуючись правом зобов`язати виконавця усунути допущені порушення шляхом проведення нового розрахунку
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення або неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Щодо додаткової ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.02.2026 апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.
За результатами розгляду скарги боржника ОСОБА_1 судом постановлено ухвалу про її задоволення.
З матеріалів справи вбачається, що заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу подано адвокатом Смоляром А.О., який представляє інтереси стягувача у даній справі.
Системний аналіз статті 452 ЦПК України свідчить, що у разі задоволення скарги на дії виконавця, саме орган ДВС (або приватний виконавець) є стороною, яка припустилася порушення, і саме цей суб`єкт має нести тягар судових витрат, понесених скаржником.
Процесуальний закон не передбачає можливості стягнення судових витрат, понесених заінтересованою особою (стягувачем), з скаржника (боржника) у разі, якщо скаргу останнього було задоволено. 
Оскільки дії виконавця визнані судом протиправними, стягувач у даному випадку не є стороною, на користь якої ухвалено судове рішення. 
Крім того, апеляційний суд зазначає, що покладення судових витрат, понесених стягувачем на боржника, чиє право було порушено та відновлено судом, суперечить принципу справедливості та правової визначеності.
Враховуючи, що скаргу ОСОБА_1 задоволено, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що витрати стягувача на професійну правничу допомогу не підлягають відшкодуванню за рахунок боржника.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 лютого 2026 року у даній справі, в оскаржуваній частині, залишити без змін.
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Смоляра Андрія Олександровича залишити без задоволення.
Додаткову ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 лютого 2026 року у даній справі залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених Цивільним процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови складено 22 квітня 2026 року.

Судді Ю.В. Сіренко

Л.І. Василенко

Т.Л. Фетісова