ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/54986/24 Головуючий у 1-й інстанції: Войтович І.І.
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Черпака Ю.К.,
суддів Кобаля М.І., Штульман І.В.,
за участю секретаря судового засідання Григор`єва С.О.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача адвоката Кучеренка О.І., 
представників відповідача Прутенського К.І., Чучваги К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Кучеренка Олександра Ігоровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач/апелянт/ ОСОБА_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - відповідач/ГУ ДПС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві форми «С» від 10 червня 2024 року № 5136724024.
Свої вимоги позивач обґрунтовував посиланням на те, що висновки акта документальної перевірки від 06 травня 2024 року № 40192/Ж5/26-15-24-02-04/2463010794 та прийнятого на його підставі податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві форми «С» від 10 червня 2024 року № 5136724024 є помилковими, оскільки контролюючим органом безпідставно зроблено висновок про порушення граничних строків розрахунків за експортними операціями, здійсненими за Договором від 20 березня 2020 року № 20-03 з компанією «EZPlay LLC» (USA). Відповідач неправомірно ототожнив спірні поставки з правовідносинами за контрактом купівлі-продажу № 07/13-18 від 13 липня 2018 року, поставки за яким фактично припинилися після укладення Договору № 20-03, а зазначення нерезидентом у призначенні платежів реквізитів «Договору поставки № 7.13.18 від 13 липня 2018 року є наслідком дій (помилки) нерезидента, на які позивач не міг вплинути. Ще у відповідях на запит контролюючого органу (листами від 08 вересня 2022 року та 26 вересня 2022 року) позивач надавав підтверджуючі документи та пояснення, зокрема лист нерезидента від 11 лютого 2022 року, і наголошував, що хоча договори № 07/13-18 та № 20-03 стосуються поставки однотипного товару (ігрових комплексів), однак усі документи щодо спірних поставок за трьома митними деклараціями оформлені саме на виконання Договору № 20-03, що прямо вбачається з митних декларацій, специфікацій та інвойсів. При цьому нерезидент звертався до свого банку з проханням виправити призначення платежу, однак така процедура банком здійснена не була, у зв`язку з чим позивач фактично позбавлений можливості самостійно усунути невірне зазначення призначення платежів, а ці обставини відповідачем під час перевірки належним чином не враховано. Також позивач, посилаючись на пункт 109.1 статті 109 та пункти 112.1, 112.2, 112.5 статті 112 ПК України, стверджував про відсутність у його діях ознак протиправності, недобросовісності, нерозумності чи необачності, а відтак - підстав для застосування до нього відповідальності.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що контролюючим органом правомірно встановлено факт порушення позивачем граничних строків розрахунків за експортними операціями за Договором поставки № 20-03 від 20 березня 2020 року з компанією «EZPlay LLC» (USA), оскільки за трьома ВМД (від 12 березня 2021 року № UA100050/2021/281269, від 26 березня 2021 року № UA100050/2021/281354, від 17 вересня 2021 року № UA100050/2021/282362) валютна виручка у межах 365 календарних днів, визначених НБУ, на рахунки резидента не надійшла, що підтверджується матеріалами перевірки та листом банку. Помилкове зазначення нерезидентом у призначенні платежу іншого договору (№ 07/13-18) не спростовує встановленого порушення строків надходження виручки та не впливає на застосування відповідальності, адже обов`язок дотримання строків розрахунків пов`язаний з фактом ненадходження коштів у визначений строк. Закон України «Про валюту та валютні операції» від 21 червня 2018 року № 2473-VIII встановлює відповідальність у вигляді пені за сам факт прострочення (частина п`ята статті 13) і не ставить її нарахування у залежність від наявності/відсутності вини резидента, а тому посилання позивача на норми про вину з ПК України (зокрема стаття 112) є неприйнятними, оскільки валютні правовідносини регулюються спеціальним законом і не ототожнюються з податковими. Суд зауважив, що підстави для продовження або зупинення строків розрахунків позивачем не підтверджені: висновків Мінекономіки про продовження строків не надано, форс-мажор у порядку частини шостої статті 13 Закону України «Про валюту та валютні операції» від 21 червня 2018 року № 2473-VIII не засвідчений (сертифікат ТПП не отримувався), а надані пояснення щодо дій нерезидента чи банку не входять до вичерпного переліку підстав звільнення/зупинення відповідальності. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Зазначено, що висновки суду першої інстанції зроблені без належної оцінки ключових доказів та фактичних обставин: специфікацій, інвойсів і митних декларацій, які прямо підтверджують, що спірні поставки здійснювались саме за Договором № 20-03, а не за контрактом № 07/13-18 від 13 липня 2018 року. Кошти за спірними експортними операціями фактично надходили на його рахунок, а помилка у призначенні платежу була допущена нерезидентом (платником), який формував платіжні документи, і позивач об`єктивно не має механізму самостійно виправити цю помилку після виконання платежу. Нормативні акти Національного банку України не встановлюють обов`язку сторін вносити виправлення у призначення платежу у разі помилки, а передбачають лише право банку вимагати письмові пояснення, якщо номер/дата договору зазначені некоректно. Суд першої інстанції не врахував: (1) повідомлення ДПС про помилковість призначення платежу (листи позивача та лист нерезидента), (2) обставину, що уточнення реквізиту «призначення платежу» виконаного платіжного доручення вирішується сторонами без участі банку та фактично є неможливим «постфактум», а також посилається на правовий висновок ВС щодо неможливості зміни призначення платежу після його виконання. Не надання до суду першої інстанції окремих листів, адресованих банківській установі з проханням зараховувати спірні платежі саме на виконання Договору № 20-03, позивач обґрунтовує тим, що під час розгляду справи судом та відповідачем не порушувалося питань і не висловлювалося сумнівів, які б об`єктивно зумовлювали необхідність подання таких доказів, у зв`язку з чим потреба в їх долученні на цій стадії провадження була відсутня.
У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ДПС у м. Києві зазначило, що апеляційна скарга позивача є безпідставною та не підлягає задоволенню, оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, правильно застосував норми матеріального права і дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях позивача порушення вимог валютного законодавства. За результатами документальної позапланової невиїзної перевірки встановлено факт ненадходження валютної виручки у встановлені НБУ граничні строки (365 календарних днів) за трьома митними деклараціями, що підтверджується матеріалами перевірки, інформацією з баз даних ДПС та листом АТ КБ «ПриватБанк», яким засвідчено відсутність надходження коштів за відповідними експортними операціями станом на момент перевірки. Позивач не надав жодних належних і допустимих доказів фактичного зарахування грошових коштів саме за Договором від 20 березня 2020 року № 20-03, а також не подав висновку Міністерства економіки України про продовження строків розрахунків чи документів, які б підтверджували наявність форс-мажорних обставин. При цьому відповідач вказує, що помилкове зазначення нерезидентом у призначенні платежу іншого договору не спростовує встановленого факту ненадходження виручки та не звільняє резидента від відповідальності, передбаченої пунктом 5 статті 13 Закону України «Про валюту та валютні операції» від 21 червня 2018 року № 2473-VIII. Зарахування зустрічних однорідних вимог у період дії воєнного стану не може бути підставою для зняття операцій з валютного нагляду, оскільки це прямо заборонено нормативними актами Національного банку України. Крім того, відповідач вважає доведеними ознаки вини позивача у формі нерозумності, недобросовісності та відсутності належної обачності, оскільки платник податків мав реальну можливість забезпечити дотримання встановлених законом строків розрахунків, однак не вжив для цього достатніх заходів. 
Згідно з частинами першою та другою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та їх правову оцінку, правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
З матеріалів справи вбачається, що 13 липня 2018 року між ФОП ОСОБА_1 (далі - Постачальник) та компанією, створеною за законодавством США «Ізіплей ЛЛС» (далі - Покупець) (нерезидент) укладено договір № 07/13-18, за яким Постачальник прийняв на себе зобов`язання поставляти і передавати у власність Покупцю, а Покупець зобов`язується приймати і оплачувати Товар.
За умовами вказаного договору сторони погодили істотні умови поставки та розрахунків, зокрема:
- пунктом 3.1 договору визначено, що поставка товару здійснюється Постачальником на умовах EXW (м. Київ) відповідно до правил Інкотермс 2000, тобто обов`язок Постачальника вважається виконаним з моменту надання товару у розпорядження Покупця на складі Постачальника;
- пунктом 3.2 договору передбачено, що товар поставляється однією партією, при цьому валютою платежу є долар США (USD);
- відповідно до пункту 4.1 договору ціна товару визначається у доларах США та відображається у відповідних інвойсах, які є невід`ємною частиною договору;
- пунктом 4.2 встановлено, що загальна сума контракту становить 200 000 USD;
- згідно з пунктом 5.1 договору оплата товару здійснюється Покупцем шляхом прямого перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника на підставі виставлених інвойсів;
- в пункті 5.2 договору прописано строк оплати - не пізніше 90 календарних днів з дати виставлення відповідного інвойсу, при цьому датою платежу вважається дата банківського платіжного доручення Покупця.
- пунктом 11.2 договору передбачено, що строк дії договору становить один рік з дати його підписання, при цьому договір автоматично пролонгується на кожні наступні 12 місяців, якщо жодна зі сторін не повідомить іншу сторону у письмовій формі про намір припинити його дію не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору.
На виконання умов цього договору ОСОБА_1 поставляв товар, а контрагент - нерезидент здійснював його оплату. 
20 березня 2020 року між ФОП ОСОБА_1 та компанією, створеною за законодавством США «Ізіплей ЛЛС» (нерезидент), укладений Договір поставки № 20-03 (далі - Договір № 20-03), за яким ФОП ОСОБА_1 (далі - Постачальник) прийняв на себе зобов`язання поставляти і передавати у власність компанії «Ізіплей ЛЛС» (англійською мовою - «EZPLAY» LLC, 1674 Barclay Blvd, Buffalo Grove, IL 60089, United States of America (далі - Покупець) ігрові комплекси (далі - Товар), а Покупець зобов`язується приймати і оплачувати Товар в порядку, визначеному у Договорі. 
Відповідно до пункту 2.1 Договору № 20-03 строк поставки Товару Постачальником становить 30 (тридцять) календарних днів з моменту підписання Сторонами відповідної Специфікації. 
Згідно з пунктом 2.2 Договору поставка Товару здійснюється на умовах EXW (Incoterms 2010), при цьому на кожну партію Товару Покупець подає Постачальнику письмову заявку із зазначенням найменування, кількості та місця поставки Товару.
Відповідно до пункту 3.1 Договору ціна Товару визначається у Специфікаціях, які підписуються Сторонами на кожну поставку та є невід`ємною частиною Договору, а згідно з пунктом 3.2 Договору ціна Товару включає вартість експортної тари (упаковки), маркування та митних зборів у країні Постачальника. Пунктом 3.3 Договору передбачено, що загальна ціна Договору становить 2 200 000,00 доларів США.
Згідно з пунктами 3.5-3.7 Договору розрахунки за Товар здійснюються у доларах США в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника на підставі виставленого рахунку, при цьому оплата здійснюється у розмірі 100 % вартості Товару протягом 90 (дев`яноста) банківських днів з моменту фактичного отримання Покупцем рахунку.
Відповідно до пункту 4.1 Договору Постачальник зобов`язаний поставити Товар належної якості, що відповідає умовам Договору та виду Товару, а пунктами 4.2-4.5 Договору встановлено гарантійні зобов`язання Постачальника щодо якості та комплектності Товару, а також порядок пред`явлення Покупцем претензій у межах гарантійного строку.
Згідно з пунктами 5.1-5.2 Договору у разі порушення Сторонами своїх зобов`язань за Договором вони несуть відповідальність відповідно до умов Договору та чинного законодавства України, зокрема за прострочення поставки або недопоставку Товару Постачальник сплачує Покупцю штраф у розмірі 0,1 % вартості непоставленого Товару за кожний день прострочення.
Відповідно до пункту 9.1 Договору № 20-03 він набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 31 грудня 2021 року, але в будь-якому випадку - до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором.
До договору № 20-03 укладено, зокрема наступні специфікації:
- від 27 лютого 2021 року № 5 на суму 53 319, 00 USD;
- від 03 березня 2021 року № 6 на суму 53 980, 00 USD;
- від 17 вересня 2021 року № 7 на суму 51 982, 00 USD.
За цими специфікаціями здійснено поставку товару Покупцю, що підтверджується митними деклараціями:
- № 100050000.2021.281269 від 12 березня 2021 року на суму 53 319, 00 USD;
- № 100050000.2021.281354 від 26 березня 2021 року на суму 53 980, 00 USD;
- № 100140000.2021.282362 від 17 вересня 2021 року на суму 51 982, 00 USD.
11 лютого 2022 року між ФОП ОСОБА_1 та компанією, створеною за законодавством США «Ізіплей ЛЛС» (нерезидент), укладено додаткову угоду до контракту купівлі-продажу № 07/12-18 від 13 липня 2018 року, в якій сторони погодили, що у зв`язку із зарахуванням сторонами переплати грошових коштів по Контракту в сумі 19 378 доларів США в рахунок поставленого товару за Договором поставки № 20-03 від 20 березня 2020 року, сторони вирішили внести наступні зміни до Контракту: пункт 4.2. Розділу 4 Контракту викласти у наступній редакції: 
«Общая сума Контракта составляет 328 027 USD».
Пунктом 2 цієї додаткової угоди встановлено, що з її укладанням строк дії Контракту припиняється. Сторони свідчать про відсутність взаємних не виконаних зобов`язань за цим Контрактом.
18 серпня 2022 року до ФОП ОСОБА_1 з Управління податкового аудиту фізичних осіб ГУ ДПС у м. Києві надійшов запит від 12 липня 2022 року № 42678/6/26-15-24-02-04-08 про надання інформації та її документального підтвердження стосовно здійснення взаєморозрахунків з нерезидентом відповідно до контракту від 20 березня 2020 року № 20-03.
08 вересня 2022 року ФОП ОСОБА_1 подав письмову відповідь до ГУ ДПС у м. Києві з наданням наявної на той момент інформації та документального підтвердження щодо взаєморозрахунків за договором поставки № 20-03 від 20 березня 2020 року, а також повідомив про необхідність додаткового часу для врегулювання питання коригування призначення окремих платежів.
Надалі у вересні 2022 року ФОП ОСОБА_1 додатково надав уточнені пояснення та документи, за змістом яких розрахунки з нерезидентом здійснені у повному обсязі та в межах установлених законодавством строків, переплата за попереднім договором № 07/13-18 за згодою сторін зарахована в рахунок виконання договору № 20-03, а зазначення у платіжних документах іншого номера договору (07/13-18) мало технічний характер і було зумовлене помилкою банку нерезидента, що не вплинуло на фактичне надходження коштів та завершення валютних розрахунків.
З доданого до матеріалів справи листа акціонерного товариства некомерційного банку «ПриватБанк» від 27 жовтня 2022 року № 20.1.0.0.0/7-221017/30183 вбачається, що за результатами валютного контролю станом на 26 жовтня 2022 року по ФОП ОСОБА_1 обліковувалися такі показники за зовнішньоекономічними контрактами з компанією EZPlay LLC (США):
- за договором поставки № 20-03 від 20 березня 2020 року загальна сума поставленого товару становить 361 203, 00 дол. США, загальна сума фактично здійснених оплат - 171 140, 00 дол. США, при цьому сума операцій, які на момент складання листа вважалися незавершеними та перебували на валютному контролі, складала 190 063, 00 дол. США;
- за договором поставки № 07/13-18 від 13 липня 2018 року загальна сума поставленого товару становить 328 027, 00 дол. США, загальна сума оплат - 551 905,00 дол. США, у зв`язку з чим сформувалася переплата та обліковувалася сума незавершених операцій у розмірі 223 878, 00 дол. США.
На підставі підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, статті 79, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, відповідно до підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, зі змінами внесеними Законом України від 12 травня 2022 року № 2260-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану», наказу від 18 березня 2024 року № 1536-п, виданого ГУ ДПС у м. Києві, проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань дотримання вимог валютного законодавства при розрахунках за зовнішньоекономічним договором від 20 березня 2020 року № 20-03 з компанією «EZPlay LLC», (USA) за період з 20 березня 2020 року по 29 квітня 2024 року.
Перевіркою встановлено наступне.
ГУ ДПС у м. Києві засобами поштового зв`язку платнику податків ОСОБА_1 на податкову адресу платника було направлено лист № 42678/6/26-15-24-02-04-08 від 12 липня 2022 року.
Платником податків ОСОБА_1 надано відповідь від 08 вересня 2022 року № 6/н (вх. ГУ ДПС у м. Києві від 08 вересня 2022 року № 53267/6) та копії первинних документів щодо виконання умов договору поставки від 20 березня 2020 року № 20-03 з компанією «IZPlay LLC» (USA), а саме: Договір поставки № 20-03 від 20 березня 2020 року, копія Контракту № 07/13-18 від 13 липня 2018 року з компанією «EZPlay LLC» (USA), копії інвойсів: № 06-12 від 12 червня 2019 року, № 07-05 від 05 липня 2018 року, № 11-10 від 11 жовтня 2018 року, № 30-08 від 30 серпня 2018 року, № 10-10 від 10 жовтня 2019 року, № 11-09-1 від 03 вересня 2019 року, № 11-10 від 26 квітня 2019 року, № 12-13 від 13 грудня 2019 року, № 01-02 від 02 січня 2020 року, № 01-22 від 01 лютого 2019 року, № 02-21 від 21 лютого 2020 року, № 09-02 від 02 вересня 2019 року, копії ВМД: № UA 100210/2019/453473 від 14 червня 2019 року, № UA 100050/2021/281067 від 22 січня 2021 року, № UA 100210/2018/092576 від 07 грудня 2018 року, № UA 100210/2018/093688 від 14 серпня 2018 року, № UA 100210/2018/093891 від 22 жовтня 2018 року, № UA 100050/2019/452134 від 13 грудня 2019 року, № UA 100210/2019/453037 від 24 січня 2019 року, № UA 100210/2019/453212 від 20 березня 2019 року, № UA 100210/2019/453360 від 26 квітня 2019 року, № UA 100210/2019/453704 від 03 вересня 2019 року, № UA 100210/2019/453818 від 10 жовтня 2019 року, № UA100050/2021/181164 від 19 лютого 2021 року, № UA 100050/2020/210001 від 10 січня 2020 року, № UA 100050/2020/210231 від 21 лютого 2020 року, № UA 100050/2020/211454 від 06 грудня 2020 року, № UA 100050/2020/211563 від 18 грудня 2020 року, № UA 100050/2021/181164 від 19 лютого 2021 року, № UA 100050/2021/281269 від 12 березня 2021 року, № UA 100050/2021/281354 від 26 березня 2021 року, № UA 100140/2021/282362 від 17 вересня 2021 року.
Проведеною перевіркою таких документів було використано: Інформацію бази даних «Єдина автоматизована інформаційна система» Державної митної служби України стосовно зовнішньоекономічного Контракту від 20 березня 2020 року № 20-03 з компанією «EZPlay LLC» (USA), інформація від ДПС України, доведена листом від 09 червня 2022 року № 4849/7/99-00-07-05-02-07.
У періоді, який перевірявся, платник податків ОСОБА_1 здійснював експорт товару згідно з укладеним Договором поставки (Контракту) від 20 березня 2020 року № 20-03 з компанією «EZPlay LLC» (USA).
Відповідно до умов та положень даного договору поставки ФОП ОСОБА_1 (надалі - Постачальник) та Компанія за законодавством Сполучених штатів Америки «EZPlay LLC» (USA) (надалі - Покупець) в особі директора Гленна Степула, уклали даний Договір поставки № 20-03 від 20 березня 2020 року (далі - Договір) про наступне: Постачальник приймає на себе зобов`язання поставляти і передавати у власність Покупця ігрові комплекси (далі Товар), а Покупець зобов`язується приймати та оплачувати Товар, в порядку та на умовах, визначених даним Договором.
Найменування Товару вказано в специфікації (Додаток № 1 до Договору), яка є невід`ємною частиною цього Договору.
Строк та умови поставки Товару Постачальником визначено протягом 30 календарних днів з моменту підписання Сторонами специфікації до даного Договору.
Поставка Товару здійснюється на умовах EXW (Incoterms 2010). Допускається використання інших умов постачання.
На поставку кожної партії Товару Покупець надає Постачальнику письмову заявку.
Ціна Товару, ціна Договору, порядок та строк розрахунків: Ціна Договору становить 2 200 000, 00 (два мільйони двісті тисяч) доларів США.
Ціна Договору визначається за загальною сумою поставленого та оплаченого Товару згідно підписаних Специфікацій та виставлених Постачальником рахунків до даного Договору протягом строку дії даного Договору.
Розрахунок Покупцем за Товар здійснюється наступним чином - 100 (сто) % суми Товару потягом 90 банківських днів з моменту фактичного отримання Рахунку Покупцем.
Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє по 31 грудня 2021 року, але в будь-якому випадку до виконання Сторонами своїх зобов`язань по даному Договору.
Перевіркою проведених розрахунків у грошовій формі при здійсненні експортної операції платником податків ОСОБА_1 за Договором від 20 березня 2020 року № 20-03 з компанією «EZPlay LLC (USA) за ВМД від 12 березня 2021 року № UA100050/2021/281269 на загальну суму 53 319, 00 USD (еквівалент 1 479 527, 60 грн на дату оформлення ВМД), у зв`язку з не наданням платником податків документального підтвердження сплати по зазначеному Договору до вказаної ВМД, встановити факт надходження в установлені Національним банком України граничних строків розрахунків грошових коштів не має можливості.
Таким чином, за результатами перевірки встановлено порушення законодавчо встановлених термінів надходження грошових коштів за зовнішньоекономічним Контрактом від 20 березня 2020 року № 20-03 у сумі 53 319, 00 USD (еквівалент 1 559 842, 01 грн на 13 березня 2021 року дату першого дня перевищення граничного строку розрахунків) на 1 144 дні:
- граничний термін надходження валютної виручки від експорту продукції згідно ВМД від 12 березня 2021 року № UA100050/2021/281269 на суму 53 319, 00 USD PO (еквівалент 1 559 842, 01 грн на 13 березня 2022 року дату першого дня перевищення граничного строку розрахунків) 12 березня 2022 року, станом на 29 квітня 2024 року дата закінчення перевірки валютні кошти не перераховано.
Відповідно, станом на 29 квітня 2024 року дата закінчення перевірки встановлено неодержання грошових коштів за операції за Контрактом від 20 березня 2020 року № 20-03 з компанією «EZPlay LLC» (USA) за ВМД від 12 березня 2021 року № UA100050/2021/281269 на загальну 53 319, 00 ЄВРО (еквівалент 1 559 842, 01 грн на 13 березня 2022 року дату першого дня перевищення граничного строку розрахунків).
Перевіркою проведених розрахунків у грошовій формі при здійсненні експортної операції платником податків ОСОБА_1 за Договором від 20 березня 2020 року № 20-03 з компанією «EZPlay LLC (USA) за ВМД від 26 березня 2021 року № UA100050/2021/281354 на загальну суму 53 980, 00 USD (еквівалент 1 509 809, 80 грн на дату оформлення ВМД), у зв`язку з не наданням платником податків документального підтвердження сплати саме по зазначеному Договору до вказаної ВМД, встановити факт надходження в установлені Національним банком України граничних строків розрахунків грошових коштів не має можливості.
Таким чином, за результатами перевірки встановлено порушення законодавчо встановлених термінів надходження грошових коштів за зовнішньоекономічним Контрактом від 20 березня 2020 року № 20-03 у сумі 53 980, 00 USD (еквівалент 1 579 179, 50 грн на 27 березня 2022 року - дату першого дня перевищення граничного строку розрахунків) на 1 130 днів:
- граничний термін надходження валютної виручки від експорту продукції згідно ВМД від 26 березня 2021 року № UA100050/2021/281354 на суму 53 980, 00 ЄВРО (еквівалент 1 579 179, 50 грн на 27 березня 2022 року дату першого дня перевищення граничного строку розрахунків) 26 березня 2022 року, станом на 29 квітня 2024 року дата закінчення перевірки валютні кошти не перераховано.
Відповідно, станом на 29 квітня 2024 року - дату закінчення перевірки встановлено неодержання грошових коштів за операції за Контрактом від 20 березня 2020 року № 20-03 з компанією «EZPlay LLC», (USA) за ВМД від 26 березня 2021 року № UA100050/2021/281354 на загальну 53 980, 00 USD (еквівалент 1 579 179, 50 грн на 27 березня 2022 року - дату першого дня перевищення граничного строку розрахунків).
Перевіркою проведених розрахунків у грошовій формі при здійсненні експортної операції платником податків ОСОБА_1 за Договором від 20 березня 2020 року № 20-03 з компанією «EZPlay LLC» (USA) за ВМД від 17 вересня 2021 року № UA100050/2021/282362 на загальну суму 51 982, 00 USD (еквівалент 1 386 214, 39 грн на дату оформлення ВМД), у зв`язку з не наданням платником податків документального підтвердження сплати саме по зазначеному Договору до вказаної ВМД, встановити факт надходження в установлені Національним банком України граничних строків розрахунків грошових коштів не має можливості.
Таким чином, за результатами перевірки встановлено порушення законодавчо встановлених термінів надходження грошових коштів за зовнішньоекономічним Контрактом від 20 березня 2020 року № 20-03 у сумі 51 982, 00 USD (еквівалент 1 900 908, 97 грн на 18 вересня 2022 року - дату першого дня перевищення граничного строку розрахунків) на 955 днів:
- граничний термін надходження валютної виручки від експорту продукції згідно ВМД від 17 вересня 2021 року № UA100050/2021/282362 на суму 51 982, 00 USD (еквівалент 1 900 908, 97 грн на 18 вересня 2022 року - дату першого дня перевищення граничного строку розрахунків) - 17 вересня 2022 року, станом на 29 квітня 2024 року дата закінчення перевірки валютні кошти не перераховано.
Відповідно, станом на 29 квітня 2024 року дата закінчення перевірки встановлено неодержання грошових коштів за операції за Контрактом від 20 березня 2020 року № 20-03 з компанією «EZPlay LLC» (USA) за ВМД від 17 вересня 2021 року № UA100050/2021/282362 на загальну 51 982, 00 USD (еквівалент 1 900 908, 97 грн на 18 вересня 2022 року дату першого дня перевищення граничного строку розрахунків).
Висновки Міністерства економіки України на продовження строків розрахунків за Договором від 20 березня 2020 року № 20-03 (ВМД від 12 березня 2021 року № UA100050/2021/281269, ВМД від 26 березня 2021 року № UA100050/2021/281354, ВМД від 17 вересня 2021 року № UA100050/2021/282362) з компанією «EZPlay LLC» (USA) до перевірки не надано.
Платником податків ОСОБА_1 до перевірки надано лист АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 27 жовтня 2022 року № 20.1.0.0.0/7-221017/30183.
Листом підтверджено, що станом на 11 жовтня 2022 року валютні кошти по даним ВМД в банк не надходили, про що Банк повідомив НБУ в звіті за березень та вересень 2022 року, відповідно до Постанови № 7 від 02 січня 2019 року про виявлені факти порушень, ненадходження в установлені Національним банком граничні строки розрахунків.
Платником податків ОСОБА_1 надано Додаткову угоду від 11 лютого 2022 року до Договору поставки № 20-03 від 20 березня 2020 року.
Відповідно до Додаткової угоди у зв`язку із здійсненням Покупцем переплати грошових коштів на рахунок Постачальника за Договором поставки № 7.13.18 від 13 липня 2018 року, сторони за взаємною згодою домовились здійснити зарахування 19 378 USD в рахунок поставленого Товару за цим Договором поставки № 20-03 від 20 березня 2020 року.
Листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 27 жовтня 2022 року № 20.1.0.0.0/7-221017/30183 визначено, що заборгованість по Договору № 20-03 від 20 березня 2020 року може бути знята Банком з валютного нагляду після отримання документів про припинення зобов`язань за операціями з експорту, імпорту товарів зарахуванням зустрічних однорідних вимог відповідно Постанови Національного банку України № 7 від 02 січня 2019 року - рядок 3 пункт 10.5. Але у період воєнного стану банкам заборонено завершувати валютний нагляд за граничними термінами розрахунків за операціями експорту імпорту товарів на підставі документів про припинення зобов`язань заліком зустрічних однорідних вимог (Постанова Національного банку України № 197 від 02 вересня 2022 року (зміни до Постанови Національного банку України № 18 від 24 лютого 2022 року)).
За результатами перевірки складено акт від 06 травня 2024 року № 40192/Ж5/26-15-24-02-04/2463010794 та зафіксовано встановлені наступні порушення пункту 2 статті 13 Закону України «Про валюту та валютні операції» від 21 червня 2018 року № 2473-VIII:
- неодержання грошових коштів за операції за Договором від 20 березня 2020 року № 20-03 з компанією «EZPlay LLC (USA), а саме: ненадходження виручки на суму 53 319, 00 USD (1 559 842, 01 грн на 13 березня 2021 року дату першого дня перевищення граничного строку розрахунків) (ВМД 12 березня 2021 року № UA100050/2021/281269);
- ненадходження виручки на суму 53 980, 00 USD (еквівалент 1 579 179, 50 грн на 27 березня 2022 року дату першого дня перевищення граничного строку розрахунків) (ВМД 26 березня 2021 року № UA100050/2021/281354);
- ненадходження виручки на суму 51 982 USD (еквівалент 1 900 908, 97 грн на 18 вересня 2022 року дату першого дня перевищення граничного строку розрахунків) (ВМД 17 вересня 2021 року № UA100050/2021/282362).
Податковим повідомленням-рішенням ГУ ДПС у м. Києві форми «С» від 10 червня 2024 року № 5136724024 ОСОБА_1 нараховано пеню у розмірі 4 375 551, 79 грн.
Відповідно до наявного розрахунку розмір штрафної санкції складається з нарахування пені за трьома сумами заборгованості, а саме: за заборгованістю у розмірі 53 319, 00 дол. США за період прострочення з 13 березня 2021 року по 29 квітня 2024 року, що складає 1 144 дні, у зв`язку з чим сума пені становить 1 479 527,60 грн; 
- за заборгованістю у розмірі 53 980, 00 дол. США за період прострочення з 27 березня 2021 року по 29 квітня 2024 року, що складає 1 130 днів, у зв`язку з чим сума пені становить 1 509 809, 80 грн; 
- за заборгованістю у розмірі 51 982,00 дол. США за період прострочення з 18 вересня 2021 року по 29 квітня 2024 року, що складає 955 днів, у зв`язку з чим сума пені становить 1 386 214, 39 грн. 
Загальний розмір пені складає 4 375 551,79 грн.
Не погоджуючись із правомірністю податкового повідомлення-рішення від 10 червня 2024 року № 5136724024, позивач звернувся до суду з позовом. 
Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, враховує наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).
Відповідно до підпункту 19-1.1.4 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 згаданого Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 згаданого Кодексу: здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.
Підпунктами 20.1.4, 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 згаданого Кодексу, мають право:
- проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків;
- застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.
Підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України визначено, що контролюючими органами є, зокрема, податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 зазначеного пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.
В преамбулі Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21 червня 2018 року № 2473-VIII (далі - Закон № 2473-VIII) вказано, що він є спеціальним законом, який визначає правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства.
Відповідно до частин першої, четвертої, п`ятої, шостої, сьомої та дев`ятої статті 11 Закону № 2473-VIII (в редакції на час проведення перевірки і прийняття податкового повідомлення-рішення) валютний нагляд в Україні здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду.
Органами валютного нагляду відповідно до цього Закону є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства.
Національний банк України у визначеному ним порядку здійснює валютний нагляд за уповноваженими установами.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства.
Уповноважені установи є агентами валютного нагляду, підзвітними Національному банку України.
Уповноважені установи під час проведення ними валютних операцій, крім валютних операцій, пов`язаних з експортом та імпортом товару на суму, що є меншою за розмір, передбачений статтею 20 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", здійснюють безпосередній нагляд за виконанням вимог валютного законодавства резидентами (крім інших уповноважених установ) та нерезидентами, що здійснюють валютні операції через ці уповноважені установи.
Уповноважені установи на безоплатній основі обмінюються інформацією про належність рахунків клієнтів або користувачів, відкритих у цих установах, до банківських рахунків, платіжних рахунків, власниками яких є нерезиденти, з метою здійснення валютного нагляду за валютними операціями, що здійснюються через ці уповноважені установи. Національний банк України встановлює порядок ведення та використання уповноваженими установами записів реєстру рахунків інформаційної системи, що забезпечує збирання, накопичення, зберігання, доступ та використання уповноваженими установами інформації про належність рахунків до банківських рахунків, платіжних рахунків, власниками яких є нерезиденти.
Органи валютного нагляду мають право проводити перевірки з питань дотримання вимог валютного законодавства визначеними частинами п`ятою і шостою цієї статті суб`єктами здійснення таких операцій. Під час проведення перевірок з питань дотримання вимог валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок, надання доступу до систем автоматизації валютних операцій, підтвердних документів та іншої інформації про валютні операції, а також пояснень щодо проведених валютних операцій, а агенти валютного нагляду та інші особи, які є об`єктом таких перевірок, зобов`язані безоплатно надавати відповідний доступ, пояснення, документи та іншу інформацію.
Види, підстави та порядок проведення контролюючим органом перевірок регулюються главою 8 ПК України.
Відповідно до абзацу 1 пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Порядок проведення документальних позапланових перевірок регламентовано статтею 78 ПК України, якою визначені обставини, при наявності яких можуть здійснюватися такі перевірки.
За змістом підпункту 78.1.1 пункту 78.8 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється у разі, якщо отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Пунктом 79.2 статті 79 ПК України встановлено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Аналіз встановлених у справі обставин свідчить про дотримання контролюючим органом вимог ПК України щодо підстав, порядку та процедури призначення і проведення документальної позапланової невиїзної перевірки. Зокрема, наявні докази направлення та вручення платнику податків копії наказу про проведення перевірки та письмового повідомлення про її початок і місце проведення, що відповідає вимогам статей 78 та 79 ПК України.
Відповідно до частини десятої статті 11 Закону № 2473-VIII у разі виявлення порушень валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок і допустили такі порушення, дотримання вимог валютного законодавства та застосовувати заходи впливу, передбачені законом.
Статтею 13 вказаного Закону врегульовано особливості встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Зокрема частиною 1 статті 13 Закону № 2473-VIII визначено, що Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Згідно з частиною другою статті 13 Закону № 2473-VIII у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.
Відповідно до частини четвертої статті 13 Закону № 2473-VIII за окремими операціями з експорту та імпорту товарів граничні строки розрахунків, встановлені Національним банком України, можуть бути подовжені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, шляхом видачі висновку.
Частиною п`ятою статті 13 Закону № 2473-VIII передбачена відповідальність за порушення встановлених строків розрахунків, а саме: порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Отже, контролюючий (податковий) орган здійснює контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті та у разі встановлення порушень таких строків нараховує пеню у визначених розмірах.
Згідно з інформацією АТ Комерційний банк «Приватбанк», наданою в листі від 20 лютого 2026 року на виконання вимог ухвали суду від 03 лютого 2026 року, за контрактом від 13 липня 2018 року № 07/13-18 ФОП ОСОБА_1 поставлено товар у період з 14 серпня 2018 року по 21 лютого 2020 року загальною вартістю 328 027, 00 доларів США, контрагентом-нерезидентом за цим контрактом у період з 16 липня 2018 року по 22 жовтня 2020 року сплачено 551 905, 00 доларів США; за контрактом від 20 березня 2020 року № 20-03 ФОП ОСОБА_1 поставлено товар за 7-ма митними деклараціями у період з 27 листопада 2020 року по 17 вересня 2021 року на суму 361 203, 00 доларів США, контрагентом-нерезидентом сплачені кошти у період з 12 січня 2021 року по 18 лютого 2022 року на загальну суму 171 140, 00 доларів США.
Отже, за контрактом від 13 липня 2018 року № 07/13-1118 допущено переплату коштів у розмірі 223 878, 00 доларів США, тоді як за контрактом від 20 березня 2020 року № 20-03 рахувалась заборгованість коштів сумі 190 063, 00 доларів США.
У зв`язку з цим сторони зазначених контрактів уклали додаткову угоду від 11 лютого 2022 року, за умовами якої переплату коштів у сумі 19 378 доларів США за контрактом від 13 липня 2018 року № 07/13-18 зараховано в рахунок поставленого товару за договором поставки № 20-03 від 20 березня 2020 року; з укладенням цієї угоди дія контракту від 13 липня 2018 року, загальна сума якого складає 328 027 доларів США, припиняється, сторони свідчать про відсутність взаємних невиконаних за ним зобов`язань.
За поясненнями позивача, при призначенні платежу при проведенні розрахунків за договором № 20-03 від 20 березня 2020 року нерезидент помилково зазначав реквізити попереднього договору, що було зумовлено технічною помилкою, усунення якої з боку банку виявилося неможливим.
Колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 01 липня 2020 року у справі № 824/74/19-а, відповідно до якої реквізит «призначення платежу» є обов`язковим реквізитом платіжної інструкції, а право визначати його зміст належить виключно платнику як ініціатору відповідної платіжної операції. Після списання коштів з рахунку платника та завершення платіжної операції внесення змін до призначення платежу банком не здійснюється, а питання уточнення інформації, зазначеної у реквізиті «призначення платежу» виконаної платіжної інструкції, вирішується сторонами договірних відносин між собою, без участі банку.
Отже, саме сторони відповідних господарських правовідносин уповноважені визначати фактичну належність здійснених платежів до закінчення виконання конкретного зобов`язання, у тому числі шляхом укладення відповідних угод, які уточнюють або конкретизують правову підставу здійсненого платежу.
З матеріалів справи вбачається, що між ФОП ОСОБА_1 та компанією «EZPLAY LLC» 11 лютого 2022 року укладено додаткову угоду, якою сторони погодили, що переплата грошових коштів, яка утворилася за договором № 07/13-18 від 13 липня 2018 року, у сумі 19 378 доларів США зараховується в рахунок виконання зобов`язань за договором поставки № 20-03 від 20 березня 2020 року. 
Таким чином, сторони зовнішньоекономічного договору врегулювали між собою питання належності частини раніше здійснених платежів та визначили їх як оплату за поставки, здійснені за договором № 20-03.
Зазначене, на переконання колегії суддів, свідчить про те, що сторони зовнішньоекономічних правовідносин належним чином врегулювали питання правової належності частини грошових коштів, сплачених нерезидентом, які податковим органом не були враховані при визначенні суми ненадходження валютної виручки та, відповідно, при розрахунку пені.
За таких обставин висновки контролюючого органу про те, що вказані правовідносини є зарахуванням зустрічних однорідних вимог, які заборонені під час дії воєнного стану в України, не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та належному застосуванні норм права.
У даному випадку відсутні ознаки зустрічності зобов`язань сторін, необхідні для застосування конструкції заліку, натомість має місце погоджене сторонами віднесення раніше сплачених коштів у рахунок виконання іншого договору між тими ж сторонами.
Таким чином, сума коштів у розмірі 19 378 доларів США мала бути врахована контролюючим органом на зменшення заборгованості валютної виручки, що не надійшла за договором № 20-03, а відтак включення її до бази розрахунку пені є безпідставним.
Отже, контролюючий орган без достатніх правових підстав не врахував правову природу додаткової угоди від 11 лютого 2022 року та, як наслідок, дійшов помилкового висновку про ненадходження валютної виручки в частині зазначеної суми коштів. 
Таким чином, нарахування пені в цій частині не відповідає фактичним обставинам справи та є протиправним.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості самостійно визначити інший розмір пені чи здійснити перерахунок сум грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні. 
З огляду на неподільність спірного податкового повідомлення-рішення та неможливість виокремити правомірну частину нарахувань без проведення нового розрахунку контролюючим органом, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві форми «С» від 10 червня 2024 року № 5136724024 підлягає скасуванню в повному обсязі.
Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права, колегія суддів підсумовує, що відповідно до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві форми «С» від 10 червня 2024 року № 5136724024.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Із наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що позивачем сплачено судовий збір: за подання адміністративного позову - у розмірі 15 140, 00 грн (квитанція від 19 листопада 2024 року № 4207-3154-8755-5802), та за подання апеляційної скарги - у розмірі 22 710, 00 грн (квитанція від 07 липня 2025 року № 7806-4024-6473-6116). 
Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 37 850, 00 грн.
Керуючись статтями 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу адвоката Кучеренка Олександра Ігоровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити. 
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві форми «С» від 10 червня 2024 року № 5136724024.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, код ЄДРПОУ 44116011) суму сплаченого судового збору у розмірі 37 850, 00 грн (тридцять сім тисяч вісімсот п`ятдесят гривень нуль копійок).
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Кобаль М.І.

Штульман І.В.

Повний текст постанови виготовлено 11.03.2026.