КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2026 року м. Київ справа №320/44221/25
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Кочанової П.В., розглянувши в письмовому порядку за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м.Києві, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:
- податкове повідомлення - рішення форми «ПС» від 01.07.2024 року №64813240203;
- податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 01.07.2024 року №64812240203;
- податкове повідомлення - рішення форми «Р» від 01.07.2024 року №64807240203;
- податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 01.07.2024 року №64808240203.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що податковим органом порушено порядок проведення перевірки, оскільки позивач в установленому законом порядку не отримувала наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. 
По суті висновків податкового органу, які стали підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, зазначено, що законодавством внесено зміни в підпункт "д" у підпункті 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 та у підпункт 165.1.55 пункті 165.1 статті 165 Податкового кодексу України та відповідно встановлено, що суми прощеного (анульованого) основного боргу платника податку за іпотечним кредитом в іноземній валюті, забезпеченим іпотекою житлової нерухомості є додатковим благом, не включаються до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку. Згідно укладеного кредитного договору від 29.08.2008 кредит наданий позивачу банком на придбання нерухомого майна у іноземній валюті, а саме доларах США. Забезпеченням за вказаним кредитним договором є житлова нерухомість. Оскільки прощення основного боргу платника податку відбулося за іпотечним кредитом в іноземній валюті, забезпеченим іпотекою житлової нерухомості, є додатковим благом, однак згідно з вимогами пп.165.1.55 п.165.1 ст.165 ПК України не включаються до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку, а отже й підстави для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань та застосування штрафних санкцій відсутні.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
На виконання вимог вищезазначеної ухвали, позивачем усунуто недоліки у повному обсязі.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 4 листопада 2025 року о 13:00 год.
Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, що порушень порядку проведення перевірки контролюючим органом не було допущено. Щодо встановлених порушень наголошено, що вони є обґрунтованими та підтвердженими, оскільки перевіркою встановлено неподання фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 до ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДПС у м. Києві податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2019 рік, та не задекларовано дохід, отриманий як додаткове благо. Також, перевіркою встановлено порушення п.п. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168 з урахуванням вимог п.п. «д» п.п. 164.2.17 п.164.2 ст. 164 Кодексу (в редакції, що діяла в 2019 році), а саме позивачем занижено загальний річний оподатковуваний дохід у вигляді додаткового блага на суму 2 868 273,95 грн та не сплачено податок на доходи фізичних осіб з такого доходу, що підлягає сплаті до бюджету, та військового збору. Окрім цього, в порушення вимог п.п. «а» п.176.1 ст.176, п.44.1, п.44.3 ст.44 Кодексу не надано до перевірки Книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподаткованого доходу.
В підготовчому засіданні 4 листопада 2025 року оголошено перерву до 2 грудня 2025 року о 15:00 год.
В підготовчому засіданні 2 грудня 2025 року суд протокольною ухвалою закрив підготовче засідання та призначив розгляд справи по суті на 02 грудня 2025 року на 15:46 год., оголошено перерву в судовому засіданні до 09 грудня 2025 року о 12:00 год.
Представником відповідача долучено до матеріалів справи письмові пояснення, в яких повторно наголошено про направлення на адресу позивача всіх необхідних документів, які були підставою для проведення перевірки, на підтвердження чого до матеріалів справи долучено належні докази, що свідчить про дотримання норм законодавства щодо порядку та процедури здійснення перевірок.
В судовому засіданні 09 грудня 2025 року на підставі клопотання представника позивача та відсутності заперечень зі сторони представника податкового органу суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.
Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Головним управлінням ДПС у м. Києві у період з 15.05.2024 по 21.05.2024 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань дотримання вимог своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого доходу у вигляді додаткового блага платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2019 по 31.12.2019.
За наслідками проведеної перевірки ГУ ДПС у м. Києві складено акт від 27.05.2024 № 153770/Ж5/26-15-24-02-03/2955803886, відповідно до якого контролюючим органом встановлено порушення ОСОБА_1 :
- п. 179.1 ст.179 розділу IV Податкового кодексу України з урахуванням вимог пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 цього Кодексу, не подано до ДШ у Шевченківському районі Головного управління ДПС у м. Києві податкову декларацію про майновий стан і доходи з відповідними додатками за 2019 рік;
- п.п. «а» 176.1 ст.176, п.44.1, п.44.3 ст.44, Податкового кодексу України, не надано до перевірки Книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподаткованого доходу;
- пп.168.2.1 п.168.2 ст.168, з урахуванням вимог пп.«д» пп. 164.2.17 П.164.2 ст.164, Податкового кодексу України, не задекларовано дохід за 2019р., у загальній сумі 2 868 273,95 грн та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб за 2019р. в загальній сумі 516 289,31 грн;
- пп.1.2, пп.1.3, п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, не нараховано, не утримано та не перераховано до бюджету військовий збір за 2019 рік у сумі 43 024,11 грн.
На підставі висновків акту перевірки від 27.05.2024 № 53770/Ж5/26-15-24-02- 03/2955803886 ГУ ДПС у м.Києві винесено податкові повідомлення - рішення, а саме:
форми «ПС» від 01.07.2024 №64813240203 на суму 340,00 грн;
форми «ПС» від 01.07.2024 №64812240203 на суму 1020,00 грн;
форми «Р» від 01.07.2024 №64807240203 на суму 645 361,64 грн, у т.ч. 516 289,31 грн - основний платіж, 129 072,33 грн - штрафні санкції;
форми «Р» від 01.07.2024 року №64808240203 на суму 53 780,14 грн, у т.ч. 43 024,11 грн - основний платіж, 10 756,03 грн - штрафні санкції.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, визначає Податковий кодекс України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України, у редакції, чинній на час спірних правовідносин).
Відповідно до ст. 20.1.1 ПК України відповідачу надано право запрошувати платників податків або їх представників для перевірки правильності нарахування та своєчасності сплати податків та зборів, дотримання вимог іншого законодавства, здійснення контролю за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Письмові повідомлення про такі запрошення надсилаються в порядку, встановленому статтею 42 цього Кодексу, не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня запрошення рекомендованими листами, в яких зазначаються підстави запрошення, дата і час, на які запрошується платник податків (представник платника податків).
Органи державної податкової служби згідно п.75.1 ст.75 ПК України мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.
Документальною перевіркою згідно із п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Відповідно до п. 79.2. ст. 79 ПК України, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Відповідно до п. 79.3. ст. 79 ПК України, присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.
Відповідно до п. 42.1. статті 42 ПК України, податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.
Відповідно до п. 42.2. статті 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення (п.42.4 ст.42 Податкового кодексу України).
Судом з матеріалів справи встановлено, що копія наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 05.04.2024 № 2219-п, а також письмове повідомлення від 05.04.2024 № 600/26-15-24-02-03 про дату початку та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки надіслано позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення №0101141238532.
Таким чином у матеріалах справи наявні докази надіслання платнику податків копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки рекомендованим листом з повідомленням про вручення, який повернувся до контролюючого органу у зв`язку із закінченням терміну зберігання.
Отже документальна позапланова невиїзна перевірка розпочата податковим органом із врученням платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Щодо суті встановлених порушень суд виходить з наступного.
Підпунктом 14.1.47 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України встановлено, що додатковим благом є кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку.
Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.
З аналізу наведених положень ПК України можливо зробити висновок, що до доходів взагалі та додаткових благ, зокрема, відносяться матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у тій чи іншій формі.
Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п. 164.2 ст. 164 ПК України.
Згідно пункту 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
За правилами пп. 164.1.2 п. 164.1 ст.164 Податкового кодексу України - загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.
Відповідно до абзацу «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), було встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку (крім суми прощеного (анульованого) основного боргу платника податку за іпотечним кредитом в іноземній валюті, забезпеченим іпотекою житлової нерухомості), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
Разом з тим, відповідно до підпункту 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються доходи у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку за іпотечним кредитом в іноземній валюті, забезпеченим іпотекою житлової нерухомості, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.
У свою чергу, підпункт 167.1 статті 167 зазначеного Кодексу встановлює, що ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.
Порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету визначено статтею 168 розділу IV цього Кодексу.
Так, відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1. ст.168 - податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст.167 цього Кодексу.
Згідно пп. 168.1.2 п. 168.1 ст.168 Податкового кодексу України - податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного, подання розрахункового документа на перерахування цього податку, до бюджету.
Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату - (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, ніж заробітна плата, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні (п. 171.2 ст. 171 Податкового кодексу України).
Отже, для нарахування вказаного виду податку податковим агентом додаткове благо повинно бути персоніфікованим та пов`язаним із конкретною фізичною особою - платником податків, створювати певні вигоди для такої особи, надаватися податковим агентом та виражатись у формі коштів, матеріальних або нематеріальних цінностей, послуг чи інших видів доходу.
При цьому, контролюючий орган під час визначення додаткового блага повинен обов`язково вказувати фізичну особу - платника податків, у якої це благо виникає, та період, у який воно виникло.
За змістом пункту 176.2 статті 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування.
Також відповідно до пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб, у тому числі самозайнятих осіб, - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.
Пунктами 179.1, 179.2 ст. 179 ПК України передбачено, що платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до цього Кодексу обов`язок платника податку щодо подання податкової декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається, крім випадків, коли подання податкової декларації прямо передбачено цим Кодексом, якщо такий платник податку отримував:
доходи, у тому числі іноземні доходи, які згідно з цим Кодексом не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу;
доходи виключно від податкових агентів незалежно від виду та розміру нарахованого (виплаченого, наданого) доходу;
доходи від операцій продажу (обміну) майна, дарування, дохід від яких відповідно до цього Кодексу не оподатковується, оподатковується за нульовою ставкою та/або з яких при нотаріальному посвідченні договорів, за якими був сплачений податок відповідно до цього розділу;
доходи у вигляді об`єктів спадщини, які відповідно до цього розділу оподатковуються за нульовою ставкою податку та/або з яких сплачено податок відповідно до пункту 174.3 статті 174 цього Кодексу.
Також податкова декларація не подається у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.
У разі якщо платник податку зобов`язаний подавати податкову декларацію відповідно до інших положень цього Кодексу, то в ній поряд з іншими доходами зазначаються доходи, передбачені цим пунктом.
З системного аналізу вказаних норм права, судом встановлено, що додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року є видом доходу, що надається платнику податку податковим агентом, який є об`єктом оподаткування, що включається до бази оподаткування та породжує у платника податку обов`язок подати річну декларацію про майновий стан і доходи, крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV ПК України.
З матеріалів справи вбачається, що 29 серпня 2008 року між ОСОБА_1 та УНІКРЕДІТ БАНК ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ (в подальшому правонаступником став АТ «Укрсоцбанк», а внаслідок реорганізації АТ «Укрсоцбанк» був приєднаний до АТ «Альфа-Банк») було укладено Договір про іпотечний кредит № ЖТ0-000000014274. 
Відповідно до умов договору Банк зобов`язався надати Позичальнику на положеннях та умовах цього договору грошові кошти в сумі 110 000,00 (сто десять тисяч) доларів США 00 центів (далі - Кредит), а Позичальник зобов`язується прийняти, використати за цільовим призначенням, як це встановлено в п.1.3 цього Договору та повернути (погасити) Кредит, а також сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі 10,5% (десять цілих п`ять десятих) процентів річних (надалі - «Процентна Ставка»), комісії, неустойки та інші платежів платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором.
Відповідно до п.1.2 Договору Кредит надається строком на 30 (тридцять) років зі строком остаточного повернення Кредиту не пізніше « 10» серпня 2028 року (включно) (надалі - «Строк Кредиту»).
За умовами викладеними в п. 1.3 Кредитні кошти призначені для придбання квартири АДРЕСА_1 (дев`яносто шість).
Відповідно до п.1.5 Договору однією з умов надання Банком Кредиту є укладення Позичальником в забезпечення виконання прийнятих на себе зобов`язань за цим Договором нотаріально посвідченого Іпотечного договору або Іпотечного Договору - майнової поруки(надалі - «Іпотечний Договір»), визначеного в п. 3.1 цього Договору.
Згідно положень п.3.1 цього Договору Виконання Позичальником зобов`язань за цим Договором (в тому числі і додатковими угодами до нього) забезпечується квартирою АДРЕСА_1 (вище та надалі - «Предмет іпотеки»), згідно Іпотечного Договору № МКТ0-000000014274/8 від « 29» серпні 2008 року.
Згідно з умовами Іпотечного Договору, Предметом іпотеки за цим Договором є квартира АДРЕСА_1 (дев`яносто шість), що належить Іпотекодавцю на праві власності, що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири, посвідченим « 29» серпня 2008 року Кравченко І.С. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованим Кравченко І.С., у Державному реєстрі правочинів 29 серпня 2008 року, про що виданий відповідний витяг від 29 серпня 2008 року.
Відповідно розділу 3 Іпотечного Договору, Іпотека за цим Договором забезпечує вимоги Іпотекодержателя щодо виконання Іпотекодавцем кожного і всіх його зобов`язань за Кредитним Договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в Кредитному Договорі, з усіма змінами і доповненнями до нього.
В акті перевірки податковим органом зазначено, що висновок про отримання позивачем оподатковуваного доходу, як додаткове благо у вигляді основної суми боргу, анульованої кредитором, підтверджується інформацією АТ «Альфа Банк» (код ЄДРПОУ 23494714) листом від 01.03.2021 № 17572-20.2-256551 (вх. Головного управління ДПС у м. Києві № 30394/6 від 03.03.2021.).
Зокрема, у відповідь на лист Головного управління ДПС у м. Києві №124825/10/26-15-33-12-18 від 31.08.2020 АТ «Альфа Банк» (код ЄДРПОУ 23494714) (АТ «УКРСОЦБАНК» (код ЄДРПОУ 00039019)) направлено лист від 01.03.2021 №17572-20.2-256551 (вх. Головного управління ДПС у м. Києві №30394/6 від 03.03.2021), в якому підтверджено інформацію щодо прощеної (анульованої) основної суми боргу позичальнику ОСОБА_1 в 2019 році в загальній сумі 2 868 273,95 гривень.
Таким чином, основна сума боргу (кредиту) в загальній сумі 2 868 273,95 гривень, яка прощена АТ «УКРСОЦБАНК» (ЄДРПОУ 00039019) (АТ «Альфа Банк» (ЄДРПОУ 23494714) за кредитним договором в іноземній валюті для позивача, є додатковим благом, однак згідно вимог пп. 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 ПК України не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.
Окрім цього, суд наголошує, що посилання відповідача на лист від АТ «Альфа Банк» від 03.03.2021 №30394/6, в якому підтверджено інформацію щодо прощенної (анульованої) основної суми боргу позичальнику ОСОБА_1 в 2019 році в загальній сумі 2 868 273,95грн, є недостатнім, оскільки до суду не надано доказів, що позивач отримувала відповідне повідомлення від банка у 2019 році. 
Разом з тим, відповідно до положень п.п. «д» 164.2.17 п. 164.2 ст.164 ПК України, Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що податковий орган безпідставно збільшив позивачу суму грошового зобов`язання із сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в загальному розмірі 645 361,64 грн. (в тому числі штрафна (фінансова) санкція 129 072,33 грн.), а тому податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 01.07.2024 № 64807240203 є протиправним та підлягає скасуванню.
Також суд враховує, що відповідно до норм п. 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені п.162.1ст.162 Податкового кодексу України. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу, до яких, зокрема, відноситься дохід, отриманий платником податку як додаткове благо.
Враховуючи вищевикладене та норми законодавства щодо отримання ОСОБА_1 у 2019 році додаткового блага у вигляді прощеного (анульованого) банком боргу за кредитним договором в розмірі 2 868 273,95 грн., однак згідно вимог пп. 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 ПК України який не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, Відповідач безпідставно збільшив Позивачці суму грошового зобов`язання із сплати військового збору в загальному розмірі 53 780,14 грн. (в тому числі штрафна (фінансова) санкція 10756,03 грн.), а тому податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 01.07.2024 року № 64808240203 є протиправним і підлягає скасуванню.
Ураховуючи попередні висновки, суд зазначає, що Відповідач безпідставно застосував до Позивачки штрафну санкцію в розмірі 340,00 грн. за неподання декларації, а тому податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 01.07.2024 року № 64813240203 є протиправним та підлягає скасуванню.
Крім того, слід зазначити, що відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Пунктом 44.3 ст. 44 ПК України передбачено, що платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків.
Згідно з п. 85.2 ст. 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Пунктом 121.1 ст. 121 ПК України передбачено, що незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що документи щодо отримання даного додаткового блага не пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, то відповідач безпідставно застосував до Позивачки штрафну санкцію в розмірі 1020,00 грн за незабезпечення платником податків зберігання первинних документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених ст. 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, а тому податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 01.07.2024 №№64812240203 є протиправним та підлягає скасуванню.
Інші доводи та заперечення сторін не спростовують вище встановленого судом та не мають визначального значення для вирішення спору по суті.
Судом враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 7 005,10 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією 27.08.2025. 
Враховуючи задоволення позову, на користь позивача слід присудити понесені ним судові витрати в розмірі 7 005,10 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення: форми «ПС» від 01.07.2024 року №64813240203; форми «ПС» від 01.07.2024 року №64812240203; форми «Р» від 01.07.2024 року №64807240203; форми «Р» від 01.07.2024 року №64808240203.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м.Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, код ЄДРПОУ ВП 44116011) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 7 005,10 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено та підписано 20 квітня 2026 року.

Суддя Кочанова П.В.