Справа № 199/1243/26
(2/199/2975/26) 

РІШЕННЯ
Іменем України

22.04.2026 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Мацак А.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини в розмірі 245 248,15 (двісті сорок п`ять тисяч двісті сорок вісім) грн. 15 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони мають спільних дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На підставі рішення Шевченківського районного суд м. Чернівці від 24 березня 2023 року по цивільній справі № 727/9897/22 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей задоволено в повному обсязі. Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше ніж 50 % від розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дітей повноліття, починаючи з 02 листопада 2022 року. Малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишено проживати разом з матір`ю, ОСОБА_1 . Малолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , залишено проживати разом з матір`ю, ОСОБА_1 ..
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 08.04.2025 року у цивільній справі № 727/9897/22 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 24 березня 2023 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визначено місце проживання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, який встановлений для дитини відповідного віку, до настання дитиною повноліття, починаючи з 02 листопада 2022 року. В задоволенні позову в частині визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на його утримання відмовлено.
Постановою державного виконавця Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бганкою Анастасією Анатоліївною відкрито виконавче провадження №78637219 з виконання рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, який встановлений для дитини відповідного віку, до настання дитиною повноліття, починаючи з 02 листопада 2022 року.
Відповідно до розрахунку заборгованості від 19 січня 2026 року №9745, який виданий державним виконавцем Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бганкою Анастасією Анатоліївною, ОСОБА_2 має заборгованість за несплату аліментів у розмірі 245 248,15 (двісті сорок п`ять тисяч двісті сорок вісім) грн. 15 коп. На момент подачі позову до суду заборгованість не була сплачена.
Ухвалою суду від 12 лютого 2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву у якому заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та зазначив, що заборгованість зі сплати аліментів відсутня, що підтверджується платіжною інструкцією від 28 січня 2026 року на суму 245 248, 20 грн. та довідкою від 05.02.2026 року №20088 про відсутність заборгованості по сплаті аліментів, які додані до відзиву.
Представником позивача подано відповідь на відзив у якому вона наполягала на задоволенні позовних вимог.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони мають спільних дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Шевченківського районного суд м. Чернівці від 24 березня 2023 року по цивільній справі № 727/9897/22 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей задоволено в повному обсязі. Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше ніж 50 % від розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дітей повноліття, починаючи з 02 листопада 2022 року. Малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишено проживати разом з матір`ю, ОСОБА_1 . Малолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , залишено проживати разом з матір`ю, ОСОБА_1 ..
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 08.04.2025 року у цивільній справі № 727/9897/22 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 24 березня 2023 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визначено місце проживання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, який встановлений для дитини відповідного віку, до настання дитиною повноліття, починаючи з 02 листопада 2022 року. В задоволенні позову в частині визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на його утримання відмовлено.
Таким чином, рішення про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача набрало законної сили 08.04.2025. 
16.07.2025 року державним виконавцем Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення суду.
Відповідно до довідки, яка видана державним виконавцем Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чубенко Ігор Володимирович станом на 19.01.2026 мав заборгованість за несплату аліментів у розмірі 245 248,15 (двісті сорок п`ять тисяч двісті сорок вісім) грн. 15 коп., яка була повністю погашена 28 січня 2026 року.
Частиною другою статті 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.
Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).
Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.
На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.
Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.
Вказаний висновок підтверджується наступним.
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).
Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.
Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.
Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.
Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).
Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.
У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.
Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України, наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.
У зв`язку з викладеним Верховний Суд у вказаній постанові уточнив висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 572/1689/16-ц, зазначивши, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.
Суд враховує, що сталий розмір аліментів у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, який встановлений для дитини відповідного віку, був встановлений судом 08 квітня 2025 року, до примусового виконання виконавчий лист подано у липні 2025 року, а отже не можна стверджувати, що заборгованість зі сплати аліментів за період з 02.11.2022 по 08.04.2025 виникла з вини відповідача ОСОБА_2 . Крім того, заборгованість зі сплати аліментів у відповідача на час розгляду справи відсутня.  Крім того, суд враховує, що з відповідачем по справі проживає ще одна спільна дитина сторін, син ОСОБА_4 ,2014 року народження, який знаходиться на утриманні відповідача з огляду на наявність судового спору між сторонами з приводу стягнення аліментів з позивача на утримання зазначеної дитини. 
За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення сплати аліментів.
На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи повну відмову в позові, суд вважає за доцільне судові витрати у вигляді судового збору віднести за рахунок держави.
Керуючись ст. 196 СК України, ст. 12, 13, 76-82, 258, 259, 263-265, 268, 280-289, 352 ЦПК України, -
УХВАЛИВ :

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів,- відмовити.
Судові витрати у вигляді судового збору віднести за рахунок держави.
Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги.

Суддя          В.В.Руденко