ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року	Львів	Справа № 260/5451/25 пров. № А/857/2276/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача: Гінди О.М.,
суддів: Заверухи О.Б., Мандзія О.П. 
за участю секретаря судових засідань – Демидюк О.В.,
розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Виконавчого комітету Мукачівської міської ради на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року (головуючий суддя: Луцович М.М., місце ухвалення - м. Ужгород, повний текст судового рішення складено – 04.12.2025) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Мукачівської міської ради про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, –

встановив:

ОСОБА_1 , 30.06.2025 звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Мукачівської міської ради, Закарпатської області № 79170302 від 29.05.2025;
- зобов`язати Виконавчий комітет Мукачівської міської ради, Закарпатської області в особі державного реєстратора Виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області здійснити реєстрацію права власності ОСОБА_1 , а саме: в`їзд Комсомольський 2, м. Куп`янськ, Харківська область, загальною площею 23,5 кв.м.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка 11.04.2025 звернулася до Виконавчого комітету Мукачівської міської ради із заявою про державну реєстрацію права власності на будинок загальною площею 23,5 кв. м. Однак, рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Мукачівської міської ради № 79170302 від 29.05.2025 відмовлено в проведенні реєстраційних дій на підставі того, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, а саме: неотримання державним реєстратором у порядку п. 3 ст. 10 визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомостей із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 01 січня 2013 року. Позивач вказує, що рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття. Так, ч. 5 ст. 24 Закону № 1952-IV забороняє відмову в державній реєстрації прав, не передбачених частиною першою цього закону. У своєму рішенні державний реєстратор мотивував відмову тим, що неможливо підтвердити інформацію, що реєстрація заявлених прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення (абз. 1 п. 3 ст. 3 Закону). Вищевказана підстава не зазначена у ч. 1 ст. 24 Закону, відтак рішення реєстратора прийнято з порушенням вимог ст. 24 Закону № 1952-IV, а тому підлягає скасуванню.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Мукачівської міської ради № 79170302 від 29 травня 2025 року про відмову ОСОБА_1 у проведенні реєстраційних дій. 
Зобов`язано Виконавчий комітет Мукачівської міської ради в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Мукачівської міської ради здійснити ОСОБА_1 державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а саме: будинок АДРЕСА_1 .
Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт покликається на те, що рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно, 15.04.2025 прийнято рішення № 78410421 про зупинення розгляду заяви ОСОБА_1 . При цьому листом від 30.04.2025 Куп`янська міська військова адміністрація надала відповідь про те, що адміністративне приміщення КП «Куп`янське БТІ» внаслідок обстрілів та пожежі повністю знищено, інвентаризаційні справи, службова документація, комп`ютерна техніка та бази даних також знищені, підприємство на даний час господарську діяльність не здійснює. Зважаючи на фактичні обставини справи, норми чинного законодавства України, державним реєстратором прав на нерухоме майно Ольгою Шестак прийнято рішення від 29.05.2025 №79170302 про відмову в проведенні державних реєстраційних дій. В цьому випадку, єдиною підставою для прийняття оскаржуваного рішення є п. 8 ч. 1 ст.24 Закону № 1952-IV, а саме: після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав. У зв`язку із зазначеним, оскаржуване рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно № 79170302 від 29.05.2025 про відмову в проведенні реєстраційних дій є правомірним, а відтак, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Позивачка, 13.02.2025 подала відзив на апеляційну скаргу в якому просила апеляційну скаргу відхилити.
Представник відповідача Стасів Н.М. у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав.
Представник позивача Конопіхін А.В. в судовому засіданні просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що 11.04.2025 позивачка звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Мукачівської міської ради із заявою № 66357038 про державну реєстрацію права власності на будинок, розташований за адресою: в`їзд Комсомольський 2, м. Куп`янськ, Харківська область.
Державним реєстратором прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Мукачівської міської ради 15.04.2025 прийнято рішення № 78410421 про зупинення розгляду заяви від 11.04.2025 з підстав неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному Законом № 1952-IV відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 01 січня 2013 року.
В рамках розгляду вказаної заяви державним реєстратором в порядку п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» направлено запит до КП «Куп`янське БТІ» № 747/01-38/42-25 від 24.04.2025 про надання інформації про реєстрацію речових прав, які виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013 року на об`єкт нерухомого майна, який розташований за адресою: в`їзд Студентський, буд. 2, м. Куп`янськ, Куп`янський район, Харківська область.
Листом Куп`янської міської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області від 30.04.2025 за № 2126 повідомлено, що зберігачем інвентаризаційних справ на об`єкти нерухомого майна, розташовані на території Куп`янської міської громади, було визначено комунальне підприємство «Куп`янське БТІ», яке здійснювало державну реєстрацію прав на нерухоме майно до 01 січня 2013 року. На даний час адміністративне приміщення комунального підприємства «Куп`янське БТІ» внаслідок обстрілів та пожежі повністю знищено, інвентаризаційні справи, службова документація, комп`ютерна техніка та бази даних також знижені, працівники на вказаному підприємстві відсутні. Підприємство на даний час господарську діяльність не здійснює.
Державним реєстратором прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Мукачівської міської ради прийнято рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 79170302.
Вважаючи рішення відповідача № 79170302 від 29 травня 2025 року протиправним, позивачка звернулась до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відсутність у державного реєстратора можливості направити запит до організацій, які проводили оформлення та/або реєстрацію прав, що передбачено положеннями статті 10 Закону № 1952, не може позбавляти права особи на державну реєстрацію права власності та слугувати підставою для відмови у проведенні державної реєстрації.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV).
Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:
1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;
2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;
3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;
4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;
5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);
6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;
7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;
8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.
Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (частина друга цієї ж статті).
Стаття 23 Закону № 1952-IV регулює порядок зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав.
Розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором виключно у таких випадках:
1) подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством;
2) неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному цим Законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року.
Державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та невідкладно повідомляє про це заявника.
Якщо заявник протягом 30 робочих днів з моменту отримання рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав виконав вимоги державного реєстратора, зазначені у відповідному рішенні, розгляд заяви відновлюється на підставі рішення державного реєстратора про відновлення розгляду заяви.
Перебіг строку державної реєстрації прав продовжується з моменту усунення обставин, що стали підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду, з урахуванням часу, що минув до його зупинення.
Рішення повинно містити вичерпний перелік підстав для зупинення розгляду заяви.
Державний реєстратор не має права вимагати від заявника надання інших документів, крім тих, відсутність яких стала підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви, якщо інше не випливає з документів, що надані додатково.
У разі невиконання заявником зазначених у рішенні вимог у строк, встановлений у частині третій цієї статті, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.
Згідно з пунктом 8 частини першої статті 24 Закону № 1952-IV підставою для відмови в державній реєстрації прав є те, що після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав.
Частинами другою та п`ятою цієї ж статті передбачено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.
Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.
Відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що підставою для відмови в державній реєстрації прав на нерухоме майно став пункт 8 частини першої статті 24 Закону № 1952-IV (а. с. 16), оскільки позивачка не виконала вимоги рішення від 15.04.2025 (а. с. 16) про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію та не надала державному реєстратору документів, про які в цьому рішенні було зазначено, зокрема неподання заявником відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 01 січня 2013 року.
Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції не бере до уваги покликання позивачки, що оскаржуване рішення прийняте всупереч ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV, оскільки підставою для відмови в державній реєстрації прав на нерухоме майно став пункт 8 частини першої статті 24 Закону № 1952-IV - після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до заяви в якості підстави для державної реєстрації права власності на нерухоме майно позивачкою було подано договір дарування № 903 від 02.04.1988 будинку за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 23,5 кв. м.
У цьому договорі зазначено, що відповідно до статті 227 Цивільного кодексу УРСР цей договір підлягає реєстрації за місцем знаходження будинку у Куп`янському бюро технічної інвентаризації, та такий містить відмітку про реєстрацію в Куп`янському бюро технічної інвентаризації, про що 26.10.1991 року внесено запис № 2505 до реєстрової книги № 15.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в договорі дарування міститься відмітка про здійснення реєстрації житлового будинку за адресою: в`їзд Комсомольський 2, м. Куп`янськ, Харківська область, на праві особистої власності за ОСОБА_2 . Відмітку проставлено 26.10.1991.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що заява про державну реєстрацію права не нерухоме майно подана не ОСОБА_2 , а позивачкою – ОСОБА_1 (а. с. 49).
Тобто, є невідповідність у прізвищі ( ОСОБА_3 ) заявника у заяві про державну реєстрацію прав, з прізвищем ( ОСОБА_4 ) яке зазначене договорі дарування № 903 від 02.04.1988, на підставі якого позивачка просила зареєструвати об`єкт нерухомості.
До матеріалі справи додано трудову книжку позивачки НОМЕР_1 , у якій зазначено, що прізвище « ОСОБА_5 », згідно свідоцтва про шлюб від 18.08.1992, змінено на « ОСОБА_3 ».
Однак, свідоцтва про шлюб, яке б підтвердило зміну прізвища позивачки до матеріалів справи не подано. Натомість, трудова книжка не підтверджує зміну прізвища фізичної особи, оскільки така, відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII, є основним документом, що підтверджує стаж роботи.
Крім цього, у заяві про державну реєстрацію, місцезнаходження нерухомого майна, яке заявник просить зареєструвати, вказано за адресою: АДРЕСА_2 . 
Натомість, у договорі дарування № 903 від 02.04.1988, адреса об`єкта нерухомості: в`їзд Комсомольський 2, м. Куп`янськ, Харківська область.
Тобто, є невідповідність в адресі об`єкта нерухомого майна, яке позивачка просить зареєструвати, зокрема, у заяві про державну реєстрацію прав вказано «в`їзд Студентський 2», а в договорі дарування № 903 від 02.04.1988, на підставі якого позивачка просила зареєструвати об`єкт нерухомості, зазначено: «в`їзд Комсомольський 2».
Суд апеляційної інстанції зазначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно, розсудливо (пункти 1, 3, 5, 6 частини другої статті 2 КАС).
Оцінюючи правомірність рішення суб`єкта владних повноважень на відповідність, зокрема, вищезазначеним критеріям, адміністративний суд повинен виходити із законодавчо встановлений підстав, що зумовили прийняття цього рішення.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 18 березня 2024 року у справі № 620/4781/22.
Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення державного реєстратора № 79170302 від 29.05.2025 не відповідає критеріям, які визначені частиною другою статті 2 КАС, оскільки при прийнятті такого не досліджено та не надано правової оцінки невідповідності в документах, які подані позивачкою для реєстрації об`єкта нерухомості, які встановлені в ході судового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Враховуючи вище наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області № 79170302 від 29.05.2025 є протиправним та підлягає скасуванню, а належним способом захисту у спірних правовідносинах буде зобов`язати Виконавчий комітет Мукачівської міської ради в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Мукачівської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.04.2025 № 66357038 про державну реєстрацію права власності на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , з урахуванням висновків викладених судом апеляційної інстанції у цій постанові.
З врахуванням усіх вищенаведених обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до вимог статті 317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню в частині з прийняттям нової постанови.
Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.
Керуючись ст. ст. 310, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд – 

постановив:

апеляційну скаргу Виконавчого комітету Мукачівської міської ради задовольнити частково.
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року у справі № 260/5451/25 скасувати в частині зобов`язати Виконавчий комітет Мукачівської міської ради в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Мукачівської міської ради здійснити ОСОБА_1 державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а саме: будинок АДРЕСА_1 та прийняти в цій частині нову постанову, якою:
Зобов`язати Виконавчий комітет Мукачівської міської ради в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Мукачівської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.04.2025 № 66357038 про державну реєстрацію права власності на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , з урахуванням висновків викладених судом апеляційної інстанції у цій постанові.
У решті рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року у справі № 260/5451/25 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	О. Б. Заверуха 	
 	 	О. П. Мандзій  	
Повне судове рішення складено 20.03.26