Красилівський районний суд Хмельницької області 
ін. 31000 , м. Красилів , вул. Булаєнка, 4 	тел. (факс): 038 55 4 34 75	

_____________________________________________________________________________
  	  Справа №: 677/394/26	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.03.2026 	м.Красилів	

Суддя Красилівського районного суду Хмельницької області Васільєв С.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли із ВнП № 4 Хмельницького РУП Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області стосовно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
за ч.1 ст.130 КУпАП, 

В С Т А Н О В И В:

22.02.2026 о 01 год. 25 хв. в м. Красилів, вул. Будівельників, 1 водій керував транспортним засобом BMW 523i, державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
В судове засідання 30.03.2026 ОСОБА_1 не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином (за допомогою СМС повідомлення, про що свідчить довідка про доставку СМС повідомлення, оскільки ним було подано відповідну заявку, згідно якої він висловив намір на отримання повідомлення шляхом СМС). 
Зазначений порядок повідомлення особи про місце і час розгляду також узгоджується з висновком, який зроблено в постанові Верховного Суду від 20 грудня 2023 року у справі №646/837/23.
Відповідно до ст.268 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не є обов`язковою.
Водночас, у судовому засіданні 16.03.2026 ОСОБА_1 зазначив, що вину визнає, був неправий. Повідомив, що він випив пляшку алкогольного напою, сів за кермо, бо потрібно було тітку завезти в лікарню. По дорозі назад не впорався з керуванням та з`їхав в кювет. Але в поліції немає доказів (зокрема, відео), що це саме він був за кермом. Вказує, що поліцейський сів в його автомобіль, який він залишив відчинений, та протиправно взяв його телефон та документи; при цьому наявність його особистих речей в авто не є доказом, що він керував транспортним засобом. Тому у суду немає підстав притягувати його до відповідальності.
Постановою від 16.03.2026 залучено до участі у справі відділення поліції №4 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області.
Представник поліції у судове засідання 30.03.2026 не з`явився.
Дослідивши матеріали справи, суд звертає увагу на таке.
Згідно п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння регламентується ст.266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкція).
Згідно з ч.2-3 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Відповідно до п.7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Диспозиція ч. 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується наявними у матеріалах справи матеріалами, а саме:
- протоколом серії ЕПР1 №598011 від 22.02.2026;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, відповідно до якого огляд не проводився;
- відеозаписом з фіксацією процедури проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Зокрема, оглядом долученого до протоколу відеозапису встановлено, що працівники поліції, після того, як повз них після першої години ночі проїхав транспортний засіб, попрямували за ним, наздоганяли по засніженій дорозі, проте далі побачили цей автомобіль, який з`їхав в к`ювет/ на засніжене поле, та стоїть нерухомо (відеофайли під назвою «VID_20260306_102011», «VID_20260306_102014», «VID_20260306_102016»).
Побачивши авто у полі, працівники одразу підбігли до автомобіля, який стояв з відчиненими передніми дверцятами, проте без водія та пасажирів. 
Працівники поліції від автомобіля побачили двоє слідів, які вели у поле у різних напрямках. Працівник поліції певний час йшов по слідах, але далі повернувся до авто, яке було відченене, та в якому були особисті речі. 
Згодом до автомобіля з поля підійшла жінка (представилась ОСОБА_2 , вказала, що повернулась, бо помилка вийшла; зазначила, що її підвозили до лікарні, їй робили знімка, в авто повинні бути знімки; получилось, як получилось (відеофайл під назвою «export_t72ix», 08:58); злякались з переляку, і так вийшло; прізвище водія не знає, вона є його родичем по дружині (10:12).
Працівник поліції в авто виявив посвідчення водія на ОСОБА_1 , забрав ключі.
У подальшому, після кількахвилинної перерви, відео розпочинається у присутності чоловіка ( ОСОБА_1 ), який вказує, що за кермом не був. Працівник поліції запитував, чому він тікав та чи буде проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння; ОСОБА_1 відповів, що його за кермом не зловили (відеофайл під назвою «export_t72ix», 19:20), він не знає, чий це транспортний засіб. 
ОСОБА_1 заперечував факт керування; на зауваження поліцейського, що автомобіль на його реєстрації, зазначив, що те, що в машині його документи, не означає, що він був за кермом (26:43); він не їхав, в полі він «просто йшов до центру, підкажіть, де тут центр» (26:23); за кермом не був, не знає, хто був за кермом, а жінка посвідчення водія не має; не знає, де водій; автомобіль не його (відеофайл під назвою «export_t72ix» 26:44-30:32 сек.)
Інспектор поліції, вказавши на наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння (який це підтвердив), неодноразово пропонував водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі (відеофайл під назвою «export_t72ix» 25:53-35:42 сек.), водій від проходження огляду на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, оскільки не вважав себе водієм (відеофайл під назвою «export_t72ix» 35:50, 39:51-39:55 сек.).
ОСОБА_1 вказав, що «була інша людина, йдіть шукати водія цього транспортного засобу», на що поліцейські відповіли, що «там тільки два сліда, у поле вело тільки двоє слідів, водія та пасажира», на що ОСОБА_1 відповів – «ні... йдіть шукайте водія цього транспортного засобу… я пішоход» (39:37-39:57).
Суд враховує, що у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі №177/525/17 зазначено, що сам факт визнання особою вини у порушенні не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №537/2088/17, де суд зазначив, що визнання особою вини саме по собі не звільняє орган, який притягає до відповідальності, від обов`язку доведення факту правопорушення належними доказами.
Водночас, вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчинення правопорушення, відновити послідовність подій та надати оцінку діям осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Вказаний відеозапис отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Зазначений доказ в своїй сукупності підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 22.02.2026. 
КУПАП не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.
При цьому, доказування тих чи інших обставин правопорушення часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, у тому числі непрямих доказів, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) факту вчинення правопорушення конкретною особою.
Суд критично оцінує пояснення ОСОБА_1 про відсутність зафіксованого факту керування ним транспортним засобом як підставу для закриття провадження та розцінює такі пояснення як обрану стратегію захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Позиція особи повністю спростовується наявними у справі доказами та її власними показаннями.
За таких обставин приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає безальтернативне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Крім цього, відповідно до ч. 5 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи стягується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму, що складає 665 грн. 60 коп.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 130, 283-285, 287, 291, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (стягувач: Державна судова адміністрація України, місцезнаходження: м. Київ, вул. Липська, 18/5, код ЄДРПОУ: 26255795) 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 коп. судового збору.
Реквізити для сплати штрафу: отримувач коштів: ГУК у Хмел.обл/Красилів. мтг/21081100; код отримувача (ЄДРПОУ) 37971775; банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.); номер рахунку (IBAN) UA608999980314060542000022717, код класифікації доходів бюджету 21081100.
Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106. У графі «призначення платежу» платником повинно бути вказано: судовий збір, його ПІБ, ідентифікаційний номер, та номер справи).
Платіжні документи, що свідчать про сплату штрафу та судового збору, слід негайно подати (надіслати) до суду.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення (ч. 1 ст. 307 КУпАП). 
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу в сумі 34 000 ( тридцять чотири тисячі) гривень.
Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається через Красилівський районний суд Хмельницької області.

Суддя 	С. В. Васільєв