Справа № 524/14734/25 
Провадження № 2/524/1435/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2026 року Суддя Автозаводського районного суду м Кременчука Предоляк О.С., розглянувши в м Кременчуці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
установив:
У листопаді 2025 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс»» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 27800 грн. Зазначають, що 20.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» і ОСОБА_1 , в електронній формі укладено кредитний договір № 2927861, відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 5000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідач не виконала умови кредитного договору, грошові кошти не повертає, проценти за користування кредитом не сплачує. 
10.06.2025 року між ТОВ «Алекскредит» і ТОВ «Секвоя капітал» укладено договір факторингу № АК-10/06/25, відповідно до умов ТОВ «Алекскредит» відступило, а ТОВ «Секвоя капітал» набуло право вимоги до боржників, визначеними в реєстрі боржників. За даним договором факторингу ТОВ «Секвоя капітал» набуло право вимоги за заборгованістю ОСОБА_1 перед ТОВ «Алекскредит» за договором № 2927861.
07.07.2025 року між ТОВ «Секвоя капітал» і ТОВ «ФК «Солвентіс » укладено договір факторингу № ДФ-07072025, відповідно до умов ТОВ «Секвоя капітал» відступило, а ТОВ «ФК «Солвентіс » набуло право вимоги за заборгованістю ОСОБА_1 перед ТОВ «Секвоя капітал» за договором № 2927861.
Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ ««ФК «Солвентіс» за договором № 2927861 від 20.11.2019 року станом на дату подачі позову, складає 27800 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 5000грн.; заборгованість за відсотками 22800грн.
На підставі наведеного позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 2927861 від 20.11.2029 року в сумі 27800 грн., та понесені судові витрати по справі, а саме судовий збір у розмірі 2522,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн..
Ухвалою суду від 01.12.2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Судова кореспонденція повернута на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою»
Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від відповідача до суду не надходило.
За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8ст. 178 ЦПК України зі згоди представника позивача, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснювалось.
Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.
Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 611, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що 20.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту № 2927861. ТОВ «Алекскредит» направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору № 2927861 від 20.11.2019, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті товариства.
За умовами кредитного договору: сума кредиту становить 5000 грн, кінцева дата виконання Договору - 17.06.2020 року(п 2.9); процентні ставки складають: в Базовий період з 20.11.2019 року до 20.12.2019 року (включно) - 1,70 % за один день користування кредитом; в Спеціальний період з 21.12.2019 року до 17.06.2020 року (включно) 3 % за один день користування кредитом.
Довідкою ТОВ Фінансова компанія «Елаєнс» ТОВ «Алекскредит» на підставі договору №41346335_18/10/17 про надання послуг з переказу грошових коштів та про інформаційно-технологічну взаємодію та приймання платежів, укладеного ТОВ «Фінансова компанія «Елаєнс» та ТОВ «Алекскредит», підтверджується платіжна операція: Номер в системі FONDY: 178290587; Номер операції: 11857582907115240798358233315044; Дата проведення платежу: 20.11.2019; Призначення платежу: transfer_funds; Сума платежу: 5000,00; Валюта платежу: UAH; Платіжний метод: карта VISA; Статус платежу: approved; Номер карти: НОМЕР_1 ; Банк картки отримувача: Сенсбанк.
10.06.2025 року між ТОВ «Алекскредит» і ТОВ «Секвоя капітал» укладено договір факторингу № АК-10/06/25, відповідно до умов ТОВ «Алекскредит» відступило, а ТОВ «Секвоя капітал» набуло право вимоги до боржників, визначеними в реєстрі боржників. За даним договором факторингу ТОВ «Секвоя капітал» набуло право вимоги за заборгованістю ОСОБА_1 перед ТОВ «Алекскредит» за договором № 2927861.
07.07.2025 року між ТОВ «Секвоя капітал» і ТОВ «ФК «Солвентіс » укладено договір факторингу № ДФ-07072025, відповідно до умов ТОВ «Секвоя капітал» відступило, а ТОВ «ФК «Солвентіс » набуло право вимоги за заборгованістю ОСОБА_1 перед ТОВ «Секвоя капітал» за договором № 2927861.
Відповідачу надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості, яка проігнорована.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України).
Договір, що за своєю правовою природою є двостороннім правочином, є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.ст. 626, 628 ЦК України). Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається за загальним правилом шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Згідно ст 12 Закону України «Про електрону комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
За ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтями 1046, 1048 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Отже, цивільне законодавство містить імперативну норму, яка регулює заміну кредитора в зобов`язанні, тобто норму, яка містить чітку вичерпну вказівку на склад прав та обов`язків під час вчинення такої юридичної дії.
У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 31/160(29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.
Згідно з правовою позицією, наведеною у постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 905/635/18, у разі заміни кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. При цьому такий спеціальний інструмент для заміни сторони у зобов`язанні, як відступлення права вимоги, може бути застосований лише відносно дійсного зобов`язання, тобто такого зобов`язання, яке існувало на момент переходу відповідного права від первісного кредитора.
Так, в договорі про надання кредиту № 2927861 від 20.11.2019, укладеному між відповідачем та первинним кредитором визначені істотні умови, в тому числі: сума та строк кредиту, розмір відсотків, загальні витрати за кредитом, строк дії договору.
Первісним кредитором виконані умови договору, кредитні кошти перераховані відповідачу. Остання не виконала зобов`язання за договором, вчасно отримані в кредит кошти не повернула, відсотки за користування такими коштами не сплатила, заборгованість погашена не була.
При визначені суми заборгованості суд бере за основну надані позивачем розрахунки заборгованості, які долучені до матеріалів справи, оскільки відповідач не скористався процесуальним правом надати належні та допустимі докази щодо спростування заявлених позовних вимог в цілому так і в частині розміру заборгованості, яка виникла за час дії кредитного договору.
Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо нарахування суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5000грн.; заборгованість за відсотками 22800 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
З урахуванням приписів частини першої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору в розмірі 2422,40 грн підлягають стягненню з відповідача.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача здійснював адвокат Лівак І.М. на підставі договору про надання правової допомоги від 01.07.2025; свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.
Урахувавши обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності цих витрат та розумності їхнього розміру та виходячи з конкретних обставин справи, висновку про необхідність зменшення розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу до 3000 грн, яка відповідає критерію розумності, встановлений їхньою дійсністю та необхідністю у цій справі.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 280-284, 288, 354 ЦПК України,суд,-
УХВАЛИВ:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовільнити
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс`заборгованість за кредитним договором № 2927861 від 20.11.2019 року в розмірі 27800 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 5000грн.; заборгованість за відсотками 22800грн. та у повернення сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн., витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», код ЄДРПОУ 43657029, юридична адреса: 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1.
Відповідач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер – НОМЕР_2 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя     Олена Предоляк