Справа № 587/375/26 

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

30 березня 2026 року Сумський районний суд Сумської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026200600000006 від 02 січня 2026 року, за обвинуваченням 

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Сумської області, Сумського району, с. Северинівка, українки, громадянки України, заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою ВПО: АДРЕСА_2 , працюючої продавцем в магазині «Фудхаус» в м. Суми, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_5 , 2012 року народження, раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Так, в період часу з 15 січня 2025 року по 19 листопада 2025 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,перебуваючи вдома у свого знайомого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3 , користуючись мобільним телефоном потерпілого, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на таємне заволодіння грошима ОСОБА_6 , які знаходилися на банківському рахунку «Приват банку» останнього. У момент, коли ОСОБА_6 займався власними справами, ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, маючи прямий умисел на вчинення злочину, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, а саме застосунку «Приват24», призначеного для дистанційного керування банківськими рахунками, права на який належать АТ КБ «Приват банк», яка згідно з ч. 1 ст. 62 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» є такою та становить банківську таємницю, з метою подальшого вчинення таємного викрадення чужого майна, діючи в порушення вимог ЗУ «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах», маючи у розпорядженні засіб вчинення злочину, а саме мобільний термінал nubia Focus 5G, з раніше встановленим на нього застосунком «Приват24», а також оригінал sim-карти оператора мобільною зв`язку ПРАТ "ВФ УКРАЇНА", якій відповідає абонентський номер « НОМЕР_1 », належний ОСОБА_6 , що використовувався останньою, як логін доступу (фінансовий номер телефону) у застосунку «Приват24» до відкритого на ім`я останнього банківського рахунку в АТ КБ «Приватбанк», зокрема НОМЕР_2 , якому відповідає банківська картка № НОМЕР_3 , діючи без відома та згоди останнього, здійснила несанкціоноване втручання в його роботу, як інформаційної (автоматизованої) системи, що виразилось у верифікації його особи, як ОСОБА_6 шляхом обміну ідентифікаційними даними з вищевказаною банківською установою засобами фінансового номеру телефону. Таким чином, ОСОБА_4 здійснила несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи «Приват24», призначеної для дистанційного керування банківськими рахунками та отримала доступ до особистого кабінету ОСОБА_6 та розміщеної в ньому інформації.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України, тобто несанкціонованому втручанні в роботу інформаційної (автоматизованої) системи «Приват24», призначеної для дистанційного керування банківськими рахунками.
Крім того, в період часу з 15 січня 2025 року по 19 листопада 2025 року ОСОБА_4 , перебуваючи у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_3 , маючи вільний доступ до системи «Приват24», призначеної для дистанційного керування банківськими рахунками АТ КБ «Приватбанку», відкритих на ім`я ОСОБА_6 , у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення грошових коштів останнього, шляхом здійснення їх переказу через вказану систему на власну банківську карту.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , в період дії воєнного стану, діючи умисно, з корисливих мотивів та єдиним умислом, маючи вільний доступ до системи «Приват24», призначеної для дистанційного керування банківськими рахунками АТ КБ «Приватбанк», відкритих на ім`я ОСОБА_7 , з метою незаконного збагачення, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно від оточуючих, здійснила 53 транзакнії в період часу з 15 січня 2025 року по 19 листопада 2025 року (15 січня 2025 року сума 170 грн 85 коп.: 05 лютого 2025 року сума 10 грн 05 коп.; 05 лютого 2025 року сума 100 грн. 50 коп.; 07 лютого 2025 року сума 402 грн 01 коп; 11 лютого 2025 року сума 201 грн 01 коп; 15 лютого 2025 року сума 50 грн 25 коп.; 19 лютого 2025 року сума 402 грн 01 коп; 21 лютого 2025 року сума 402 грн 01 коп.; 06 березня 2025 року сума 150 грн 75 коп; 12 березня 2025 року сума 60 грн 30 коп; 19 березня 2025 року сума 502 грн 51 коп; 26 березня 2025 року сума 201 грн 01 коп; 04 квітня 2025 року сума 100 грн 50 коп; 18 квітня 2025 року сума 502 грн 51 коп; 25 квітня 2025 року сума 301 грн 51 коп; 02 травня 2025 року сума 100 грн 00 коп; 20 травня 2025 року сума 201 грн 01 коп; 23 травня 2025 року сума 301 грн 51 коп; 06 червня 2025 року сума 95 грн 49 коп; 19 червня 2025 року сума 301 грн 51 коп; 26 червня 2025 року сума 90 грн 45 коп; 17 липня 2025 року сума 2814 грн 07 коп; 18 липня 2025 року сума 502 грн 51 коп; 18 липня 2025 року сума 251 грн 26 коп; 19 липня 2025 року сума 100 грн 50 коп; 21 липня 2025 року сума 1055 грн 28 коп; 25 липня 2025 року сума 301 грн 51 коп; 26 липня 2025 року сума 100 грн 50 коп; 30 липня 2025 року сума 100 грн 50 коп; 31 липня 2025 року сума 1005 грн 03 коп; 02 серпня 2025 року сума 130 грн 65 коп; 06 серпня 2025 року сума 804 грн 02 коп; 07 серпня 2025 року сума 120 грн 60 коп; 08 серпня 2025 року сума 502 грн 51 коп; 10 серпня 2025 року сума 301 грн 51 коп; 11 серпня 2025 року сума 50 грн 25 коп; 14 серпня 2025 року сума 160 грн 80 коп; 15 серпня 2025 року сума 502 грн 51 коп.; 20 серпня 2025 року сума 1005 грн 03 коп; 20 серпня 2025 року сума 70 грн 35 крп; 22 серпня 2025 року сума 502 грн 51 коп; 25 серпня 2025 року сума 50 грн 25 коп; 21 вересня 2025 року сума 100 грн 50 коп; 24 вересня 2025 року сума 301 грн 51 коп; 30 вересня 2025 року сума 70 грн 35 коп; 03 жовтня 2025 року сума 201 грн 01 коп; 17 жовтня 2025 року сума 251 грн 26 коп.; 23 жовтня 2025 року сума 50 грн 25 коп; 28 жовтня 2025 року сума 60 грн 30 коп; 28 жовтня 2025 року сума 201 грн 01 коп; 29 жовтня 2025 року сума 100 грн 50 коп; 30 жовтня 2025 року сума 100 грн 50 коп; 19 листопада 2025 року сума 201 грн 01 коп. на переказ грошових коштів в загальну суму 16781 грн 10 коп. з платіжної картки № НОМЕР_3 , що є ключем до банківського рахунку АТ КБ «Приват банк» НОМЕР_2 , відкритої на ім`я потерпілого, на власну платіжну карту АТ КБ «Приват банку» № НОМЕР_3 .
Викраденими грошовими коштами ОСОБА_4 в подальшому розпорядилася на власний розсуд.
Таким чином,  ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах військового стану.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнала повністю та підтвердила обставини, викладені у обвинувальному акті. Пояснила, що на початку зими 2025 року, перебуваючи вдома у свого знайомого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , користуючись мобільним телефоном ОСОБА_6 , в неї виник умисел на таємне заволодіння грошима ОСОБА_6 , які знаходилися на банківському рахунку «Приват банку». У момент, коли ОСОБА_6 займався власними справами, вона брала телефон потерпілого, входила у систему АТ КБ «Приват банк», діючи без відома та згоди останнього, здійснювала несанкціоноване втручання в його роботу, а саме отримувала доступ до особистого кабінету ОСОБА_6 та розміщеної в ньому інформації. Після чого, маючи незаконний доступ до банківської картки потерпілого, здійснила 53 транзакції в період часу з 15 січня 2025 року по 19 листопада 2025 року без його відома, переказавши кошти на свою банківську картку, якими в подальшому розпорядилася на власний розсуд. Щиро розкаялася у вчиненому, просила суворо її не карати, запевнила суд, що більше такого вчиняти не буде, повністю відшкодувала потерпілому шкоду.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час повідомлений належним чином, просив розгляд справи проводити без його участі, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не має, оскільки шкоду останньою відшкодовано в повному обсязі, просив суворо її не карати. 
Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти скороченого судового розгляду, відтак у суворій відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення скороченого судового розгляду. Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.
Крім того, суд з`ясував, що обвинувачена ОСОБА_4 правильно розуміє зміст наданих їй прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи відносно спрощеного кримінального правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного та скороченого розгляду.
Згідно з ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
За вимогами п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Суд приходить до переконання, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, доведена в повному обсязі, та її протиправні дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) з кваліфікуючою ознакою - вчинена в умовах воєнного стану, а також за ч. 1 ст. 361 КК України - несанкціонованому втручанні в роботу інформаційної (автоматизованої) системи «Приват24», призначеної для дистанційного керування банківськими рахунками.
Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, які є проступком і тяжким злочином, особу винної, її поведінку, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Характеризуючи особу обвинуваченої, слід зазначити, що ОСОБА_4 раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно, скарг та заяв на неї від сусідів не надходило, тяжких наслідків від злочину не настало, відшкодувала потерпілому завдану шкоду в повному обсязі, сплатила внесок на потреби ЗСУ в розмірі 2000 грн.
До пом`якшуючих покарання обставин слід віднести щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди потерпілому шляхом повернення коштів.
Обтяжуючих вину обставин у ході судового розгляду не встановлено.
Враховуючи сукупність зазначених обставин, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченій за ч. 1 ст. 361 КК України необхідно призначити у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ст. 185 ч. 4 КК України - у виді позбавлення волі, а остаточне покарання за правилами ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим слід визначити у виді позбавлення волі.
Крім того, враховуючи ступінь тяжкості вчинених обвинуваченою ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, беручи до уваги особу винної, яка є не судимою особою, зважаючи на наявність вищевказаних пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих обставин, а також позицію потерпілого, який не має претензій до обвинуваченої, суд вважає можливим на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку.
Звільняючи обвинувачену від реального відбування покарання, суд вважає за необхідне покласти на неї обов`язки, визначені ст. 76 КК України, для контролю за її поведінкою в період іспитового строку.
Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 січня 2026 року (справа № 592/1192/26, провадження 1-кс/592/781/26) відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню після набрання вироком законної сили.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Витрати на залучення експерта відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання:
- за ч. 1 ст. 361 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.
- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк тривалістю 1 рік, та відповідно до ст. 76 КК України покласти на неї такі обов`язки:
1) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
2) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
3) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 січня 2026 року (справа № 592/1192/26, провадження 1-кс/592/781/26) відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України скасувати після набрання вироком законної сили.
Речові докази: 
Мобільний телефон чорного кольору «Nubia» imei 1: НОМЕР_4 , imei 2: НОМЕР_5 після набрання вироком законної сили конфіскувати в дохід держави.
Вирок може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченій.

Суддя           ОСОБА_1