Дата документу 08.04.2026 Справа № 333/1383/25

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 333/1383/25      Пр. № 22-ц/807/273/26	Головуючий у 1-й інстанції: Михайлова А.В. Суддя-доповідач: Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.
суддів Онищенка Е.А., Трофимової Д.А.
за участі секретаря Пантюх Ю.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2  на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації і стягнення моральної шкоди

 
ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2  звернувся до суду з вищезазначеним позовом (а.с.1-21), в якому просив: 
- визнати інформацію, що викладена ОСОБА_3 в розмовнику Вайбер в групі «Наш ДОМ», а саме: « Доброе утро, делюсь информациєй о том, что может произойти с человеком, будучи владельцем или совладельцем, так званого недавно появившегося ОСББ в нашем доме. Цивільний суд …капустіну не хватаєт денег, и поетому у платника послуг ОСОБА_4 підрядчик хочет компенсувати грошовий переказ - відшкодування моральне дуже потрібно, бо іншої спроби вирвати бабки та закрити мені рота з нашого будинку не мае можливості. Депутат, на следующий день судится со мной. Для них приоритет деньги всегда были и будут. Все эти действия еще больше укрепили мое личное мнение о незаконном создании ОСББ, кумовское правление и прокладки председателя … всем правят капустин и его компанія, непомнящие получают откат… хотя наверне из-за меня не получают. Бывшие менты нашугали весь дом… Чи не Чи…кто они такие? Звонящий мне, угрожающе говорящий и предупреждающий меня о последствиях капустин …Это норм? Хочу, чтобы те , кто сосет лапу у овоща, быстро сделали скрин. Знайте , никакие деньги в мире, а тем болем штрафы, не поменяют моё виденье того, что вы задумали сделать с домом в котором я живу. Инициаторы установчих зборив, підуть до суду… поперед третьои особи… ОСОБА_5 … всему своё время. Ваш беспредел-это жажда металических и бумажных копеек?! Что вы задумали и что творите- мне известно. Не напугали меня, плевать хотела на аферистов и рвачей. Напомню, непомнящие сосут лапу у овоща и держат в страхе многих… но я никого не боюсь. Только попробуйте.. я себя в обиду не дам. А моих детей , какая либо угроза затронет…Заявления об угрозе моей жизни и жизни моих детей… уже в прокуратуре…шукайте непомнящие- бывшие менты… ведущие в светлое будуще… Дом в котором я живу не кормушка, для вашого захвата. дом в котором я живу, схемщикам не достанется. Суд назначено на 26-27 февраля. Один представитель на двох и депутата и підрядчика. Извинятся за свои слова вовеки векав не буду!. ОСОБА_6 это всего лиш бумага, которая не имеет понятия словам честь , совесть, справедливость и это гораздо дороже в жизни.».недостовірною та такою, що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 та такою, що дискредитує його в очах громадян, формуючи у них відповідну негативну оцінку його дій;
- зобов`язати ОСОБА_3 видалити з розмовника «Вайбер» в групі «Наш ДОМ» пост « Доброе утро, делюсь информациєй о том, что может произойти с человеком, будучи владельцем или совладельцем, так званого недавно появившегося ОСББ в нашем доме. Цивільний суд …капустіну не хватаєт денег, и поетому у платника послуг ОСОБА_4 підрядчик хочет компенсувати грошовий переказ- відшкодування моральне дуже потрібно, бо іншої спроби вирвати бабки та закрити мені рота з нашого будинку не мае можливості. Депутат, на следующий день судится со мной. Для них приоритет деньги всегда были и будут. Все эти действия еще больше укрепили мое личное мнение о незаконном создании ОСББ, кумовское правление и прокладки председателя … всем правят капустин и его компанія, непомнящие получают откат… хотя наверне из-за меня не получают. Бывшие менты нашугали весь дом… Чи не Чи…кто они такие? Звонящий мне, угрожающе говорящий и предупреждающий меня о последствиях капустин …Это норм? Хочу, чтобы те , кто сосет лапу у овоща, быстро сделали скрин. Знайте , никакие деньги в мире, а тем болем штрафы, не поменяют моё виденье того, что вы задумали сделать с домом в котором я живу. Инициаторы установчих зборив, підуть до суду… поперед третьои особи… ОСОБА_5 … всему своё время. Ваш беспредел-это жажда металических и бумажных копеек?! Что вы задумали и что творите- мне известно. Не напугали меня, плевать хотела на аферистов и рвачей. Напомню, непомнящие сосут лапу у овоща и держат в страхе многих… но я никого не боюсь. Только попробуйте.. я себя в обиду не дам. А моих детей , какая либо угроза затронет…Заявления об угрозе моей жизни и жизни моих детей… уже в прокуратуре…шукайте непомнящие- бывшие менты… ведущие в светлое будуще… Дом в котором я живу не кормушка, для вашого захвата. дом в котором я живу, схемщикам не достанется. Суд назначено на 26-27 февраля. Один представитель на двох и депутата и підрядчика. Извинятся за свои слова вовеки векав не буду!. ОСОБА_6 это всего лиш бумага, которая не имеет понятия словам честь , совесть, справедливость и это гораздо дороже в жизни. ».
- зобов`язати ОСОБА_3 спростувати інформацію, що викладена в розмовнику Вайбер в групі «Наш дом», а саме: « Доброе утро, делюсь информациєй о том, что может произойти с человеком, будучи владельцем или совладельцем, так званого недавно появившегося ОСББ в нашем доме. Цивільний суд …капустіну не хватаєт денег, и поетому у платника послуг ОСОБА_4 підрядчик хочет компенсувати грошовий переказ- відшкодування моральне дуже потрібно, бо іншої спроби вирвати бабки та закрити мені рота з нашого будинку не мае можливості. Депутат, на следующий день судится со мной. Для них приоритет деньги всегда были и будут. Все эти действия еще больше укрепили мое личное мнение о незаконном создании ОСББ, кумовское правление и прокладки председателя … всем правят капустин и его компанія, непомнящие получают откат… хотя наверне из-за меня не получают. Бывшие менты нашугали весь дом… Чи не Чи…кто они такие? Звонящий мне, угрожающе говорящий и предупреждающий меня о последствиях капустин …Это норм? Хочу, чтобы те , кто сосет лапу у овоща, быстро сделали скрин. Знайте , никакие деньги в мире, а тем болем штрафы, не поменяют моё виденье того, что вы задумали сделать с домом в котором я живу. Инициаторы установчих зборив, підуть до суду… поперед третьои особи… ОСОБА_5 … всему своё время. Ваш беспредел-это жажда металических и бумажных копеек?! Что вы задумали и что творите- мне известно. Не напугали меня, плевать хотела на аферистов и рвачей. Напомню, непомнящие сосут лапу у овоща и держат в страхе многих… но я никого не боюсь. Только попробуйте.. я себя в обиду не дам. А моих детей , какая либо угроза затронет…Заявления об угрозе моей жизни и жизни моих детей… уже в прокуратуре…шукайте непомнящие- бывшие менты… ведущие в светлое будуще… Дом в котором я живу не кормушка, для вашого захвата. дом в котором я живу, схемщикам не достанется. Суд назначено на 26-27 февраля. Один представитель на двох и депутата и підрядчика. Извинятся за свои слова вовеки векав не буду!. ОСОБА_6 это всего лиш бумага, которая не имеет понятия словам честь , со весть, справедливость и это гораздо дороже в жизни.». розмістивши в розмовнику Вайбер в групі «Наш дом» резолютивну частину рішення у даній судовій справі.
- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн.;
- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, що складаються з виплат на професійну правничу допомогу.
В автоматизованому порядку для розгляду даної справи визначено суддю першої інстанції Михайлову А.В. (а.с.23). Ухвалою суду першої інстанції (а.с.26) провадження у цій справі відкрито в порядку загального позовного провадження.
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2025 року (а.с.68-72) у задоволенні позову позивача у цій справі відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с.77-83) просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовну заяву у повному обсязі, судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу, покласти на відповідача.
В автоматизованому порядку 11.11.2025 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Онищенка Е.А. та Трофимову Д.А. (а.с.91). Ухвалою апеляційного суду від 12.11.2025 року (а.с.92) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 28.11.2025 року (а.с.95). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 01.12.2026 року (а.с.96), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (а.с.97), з урахуванням відповідного навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, та відповідного штату суддів Запорізького апеляційного суду (10) взагалі, а також відпустки судді-доповідача у період з 16.02.2026 року по 02.03.2026 року включно (довідка – а.с.112).
Відповідач подала апеляційному суду відзив на апеляційну скаргу сторони позивача у цій справі (а.с.107-109).
У дане судове засідання повідомлений апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи належним чином особисто (а.с. 104)  у числі додатково через свого представника (а.с.105), що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України, позивач (апелянт) ОСОБА_1 не з`явився,, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістив, клопотання про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавав. 
За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом. 
При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності позивача ОСОБА_1 , який не з`явився, за присутності представника останнього – адвоката Вишнякова Д.О. ( а.с. 87-89) та відповідача ОСОБА_3 .  
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши у даному судовому доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Вишнякова Д.О. та відповідача ОСОБА_3 , які у тому числі на запитання апеляційного суду визнали, що ОСОБА_1 є керівником керуючої компанії - «УНІВЕРСАЛБУД ЗАПОРІЖЖЯ», яка обслуговує будинок ОСББ, в якому живе відповідач ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), крім того, відповідач додала, що в розмовнику Вайбер вже немає групи «Наш дом», її видалили; перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2  у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішеннями є …рішення, постанови…
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача у цій справі, керувався ст. ст. 12, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України та виходив із необґрунтованості останнього.
Оскільки, судом першої інстанції було встановлено, що з вищевказаного посту та наданих відповідачкою копій скріншотів повідомлень у чаті в групі «Наш дом» (мовою оригіналу) вбачається, що між учасниками цього чату, існує конфліктна ситуація з приводу надання комунальних послуг до їх багатоквартирного будинку та створення ОСББ. Достовірних доказів, що до створення ОСББ, ОСОБА_7 , будь-яким чином має відношення, сторонами суду не надавалося.
Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. 
У відповідності до ст.34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб і на свій вибір
Відповідно до статті 277 ЦК України, фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.
За змістом статті 302 ЦК України, фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію. Фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності.
Згідно ст.10 Європейської Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» від 04 листопада 1950 року, яка ратифікована згідно Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В постанові Верховного Суду від 12 березня 2025 року по справі №646/1554/23 в п. 49-62 викладені наступні правові висновки: «…49. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (частина перша статті 68 Конституції України). 50. У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. 51. Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. 52. Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. 53. Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права. 54. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. 55. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені) (постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 грудня 2021 року у справі № 905/902/20, від 23 листопада 2022 року у справі № 2318/1249/2012). 56. Вирішуючи справи про захист честі, гідності та ділової репутації, суди повинні перевіряти, чи містить інформація, що стала підставою для звернення до суду, конкретні життєві обставини, фактичні твердження щодо позивача. Якщо зміст та характер досліджуваної інформації свідчить про наявність фактів, така інформація або її частина не може вважатись оціночним судженням, оскільки є не результатом суб`єктивної оцінки, а відображенням об`єктивної істини, що може бути встановлена у судовому порядку. 57. Для того, щоб відрізнити фактичне твердження від оціночного судження, необхідно враховувати обставини справи і загальний тон висловлювань (рішення ЄСПЛ Brasilier v. France, № 71343/01, § 37, 11 квітня 2006 року; Balaskas v. Greece, № 73087/17, § 58, 05 листопада 2020 року), маючи на увазі, що твердження щодо питань, які становлять суспільний інтерес, можуть на цій підставі становити оціночні судження, а не констатацію фактів (рішення ЄСПЛ Paturel v. France, № 54968/00, § 37, 22 грудня 2005 року). 58. Водночас, свобода вираження поглядів є однією з основоположних засад демократичного суспільства. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти державу чи будь-яку частину її населення. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (див. рішення у справі «Бедат проти Швейцарії» (Bedat v. Switzerland), заява № 56925/08, пункт 48, від 29 березня 2016 року). 59. Розглядаючи питання необхідності такого обмеження у демократичному суспільстві в інтересах «захисту репутації та прав інших осіб», від суду може вимагатися перевірити, чи дотримано справедливий баланс під час захисту двох цінностей, гарантованих Конвенцією, які у певних випадках можуть конфліктувати між собою, зокрема, з одного боку, свободи вираження поглядів, захищеної статтею 10 Конвенції, а з іншого - права на повагу до приватного життя, гарантованого статтею 8 Конвенції (рішення у справі «Бедат проти Швейцарії» (Bedat v. Switzerland), пункт 74). 60. Проте для того, щоб стаття 8 Конвенції підлягала застосуванню, посягання на репутацію особи має досягнути певного рівня серйозності та бути таким, що завдає шкоди здійсненню особою свого права на повагу до приватного життя (рішення у справах «А. проти Норвегії» (A. v. Norway), заява № 28070/06, пункт 64, від 09 квітня 2009 року та «Аксель Шпрінгер АГ проти Німеччини» [ВП] (Axel Springer AG v. Germany) [GC], заява № 39954/08, пункт 83, від 07 лютого 2012 року). 61. У своїй практиці ЄСПЛ визначив низку відповідних критеріїв, за допомогою яких урівноважуються права на свободу вираження поглядів та на повагу до приватного життя, зокрема: чи вплинула оскаржувана публікація на обговорення, яке становило суспільний інтерес; чи добросовісно діяла особа, яка висловила твердження; наскільки відомою є особа, якої стосується публікація, та що є предметом публікації; контекст, в якому були висловлені оскаржувані твердження; зміст, форма та наслідки публікації; попередня поведінка відповідної особи; метод отримання інформації та її достовірність; а також характер і тяжкість накладеного покарання (рішення у справі «Аксель Шпрінгер АГ проти Німеччини» (Axel Springer AG v. Germany), пункти 89-95, та рішення у справі «Фон Ганновер проти Німеччини (№ 2)» [ВП] (Von Hannover v. Germany (no. 2) [GC], заяви № 40660/08 і № 60641/08, пункти 108-113, ЄСПЛ, 2012). 62. ЄСПЛ наголошував, що для того, аби втручання в право на свободу вираження поглядів було пропорційним законній меті захисту репутації інших осіб, необхідним елементом є існування об`єктивного зв`язку між оскаржуваним твердженням та особою, яка подала позов про захист честі та гідності. Простих особистих припущень чи суб`єктивного сприйняття публікації як наклепу недостатньо, аби встановити, що відповідна особа безпосередньо постраждала від публікації. В обставинах конкретної справи має існувати щось, аби змусити пересічного читача відчути, що твердження безпосередньо стосується конкретного позивача, або що він або вона були піддані критиці (рішення у справі «Куніцина проти Росії» (Kunitsyna v. Russia), заява № 9406/05, пункти 42 і 43, від 13 грудня 2016 року). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості…».
Вирішуючи питання щодо належності інформації, яку оспорює позивач, до фактичних тверджень чи оціночних суджень суд першої інстанції вважав за необхідне зазначити таке.
Таким чином, згідно статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Необхідно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії»).
В постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2024 року по справі № № 756/4408/21, зробив висновки, що публічний статус позивача, який звернувся до суду за захистом честі та гідності, та суспільний інтерес щодо нього при виконанні ним своїх обов`язків свідчить про більш ширші межі допустимої критики відносно нього, що узгоджується зі статтею 10 Конвенції, відповідною практикою ЄСПЛ, Декларацією про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, яка схвалена 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендаціями, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя (див.: пункт 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).
Суд першої інстанції розцінив як оціночне судження - припущення відповідачки щодо діяльності вищевказаних осіб, які згідно посту є публічними чи посадовими особами, без жодного зазначення певних фактів та деталізації щодо кожної особи, зокрема і позивача. Частина тексту вищевказаного тексту викладена в переносному значенні, який може по різному тлумачиться як в негативному, так і позитивному значенні Зазначення відповідачкою в пості, далі мовою оригіналу, - « Дом в котором я живу Не кормушка, для вашого захвата. Дом в котором я живу схемщикам не достанется » є її оціночне судження, про що свідчить також її вказівка в тексті, яким вона (далі мовою оригіналу) «Мое личное мнение».
З огляду на вищевказане, суд першої інстанції дійшов висновку, що інформація, викладена в спірному пості відповідачки, є її оціночними судженнями, правдивість яких не можна перевірити на предмет їх дійсності. Зазначені у пості висловлювання є вираженням суб`єктивної думки та поглядів відповідачки щодо вказаних в пості осіб, зокрема і позивача, і не свідчать про приниження честі, гідності та ділової репутації останнього, оскільки відображають власні думки відповідачки основані на баченні певної інформації щодо нього та інших осіб, які згадуються в пості, їх взаємодії, діяльності, викладеної в інтернеті, інших чатах, та власними висновками щодо цієї інформації, є оцінкою отриманої інформації. Такі висновки не можуть бути ані спростовані, ані підтверджені, а тому не можуть бути предметом судового захисту у розумінні положень статей 94, 277 ЦК України.
Фактичних тверджень, які б принижували честь та гідність, ділову репутацію позивача, в спірному пості, суд першої інстанції не вбачав. Позивач належними і допустимими доказами не підтвердив, що поширена відносно нього інформація відповідачкою є твердженням останньої про факти.
Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 428/3780/20-ц (провадження № 61-319 св 21), від 24 червня 2021 року у справі № 552/1030/20 (провадження № 61-18186 св 20), від 22 лютого 2023 року у справі № 757/62109/18-ц (провадження № 61-2247 св 22).
Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року роз`яснено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Позивачем на підтвердження заявлених вимог щодо моральної шкоди позивача не надано жодних доказів, зокрема в обґрунтування вказаного розміру моральної шкоди.
Оцінивши вищевказані докази, кожен окремо та в їх сукупності, проаналізував правові норми, що регулюють спірні правовідносини, правові висновки Верховного Суду щодо таких правовідносин, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги позивача у цій справі не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України – питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду. 
Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.
Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2  є такими, що фактично дублюють доводи його позову у цій справі у суді першої інстанції, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд. 
Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію позивача, яку він та його представник вважають такою, що є єдино правильною та єдино можливою. 
Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України. За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України). Підстави для звільнення від доказування сторони позивача, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні. Позивач та представник останнього не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування позову позивача у цій справі. 
Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги сторони позивача. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України). В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України, у цій справі відсутні та зокрема стороною позивача апеляційному суду не надані.
Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального права судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення. В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення. Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення по суті цієї справи.
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги сторони позивача не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.
Встановлено, що рішенням, яке оскаржується, суд першої інстанції не вирішував у цій справі питання про розподіл понесених судових витрат між сторонами, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, а тому останнє також в апеляційному порядку не переглядалось. Однак, воно може бути вирішено судом першої інстанції у подальшому за власною ініціативою або за заявою учасників цієї справи в порядку, передбаченому ст. 270 ЦПК України. 
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі. 
Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачу у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом, та зокрема у вигляді судового збору та послуг на професійну правничу допомогу. 
Крім того, апеляційним судом встановлено, що позивач, як особа з інвалідністю 2 (другої) групи (пенсійне посвідчення позивача від 14.09.2022 року з відміткою про 2 групу інвалідності довічно – копія а.с. 10, 86), був звільнений в силу вимог закону від сплати судового збору за подачу вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду у цій справі. 
Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2  залишити без задоволення.
Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2025 року у цій справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повна постанова апеляційним судом складена 13.04.2026 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Онищенко Е.А. 	Трофимова Д.А.