КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2026 року м. Київ № 640/13642/21
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панової Г.В., при секретарі судового засідання Любенко Д.І.,
за участю сторін:
позивача –  ОСОБА_1 ,
представника відповідача – Соломаха А.В.,
від третьої особи - не з`явились,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Координаційного центру з надання правової допомоги
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у місті Києві
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Координаційного центру з надання правової допомоги, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії відповідача щодо виключення адвоката Сеперовича Віктора Олексійовича з реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу відповідно до підпункту 2 пункту 6 Розділу 111 Порядку ведення координаційним центром з надання правової допомоги Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу згідно наказу №14 від 14.01.2021;
- зобов`язати відповідача скасувати наказ № 14 від 14.01.2021 року про виключення адвоката Сеперовича Віктора Олексійовича з реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу як протиправний і такий, що не відповідає вимогам чинного законодавства та поновити адвоката Сеперовича Віктора Олексійовича в реєстрі адвокатів, які надають безоплатну вторинну допомогу.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 2014 року був включений до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, та упродовж 2014– 2020 років співпрацював з Регіональним центром на підставі щорічних контрактів. Підставою для спірних дій позивача стало виконання доручення Регіонального центру від 10.06.2019 № 026-0004460. У серпні 2019 року надійшла скарга щодо якості надання ним правової допомоги, яке розглядалося Комісією з оцінювання якості, повноти та своєчасності надання адвокатами безоплатної правової допомоги при Раді адвокатів міста Києва, яка 04.11.2019 прийняла рішення (за твердженням позивача – рекомендаційного характеру), яким запропоновано Регіональному центру розірвати контракт і вирішити питання виключення позивача з Реєстру. Позивач наголошує, що про рішення Комісії належним чином повідомлений не був, тому не мав можливості його оскаржити. Додатково зазначає, що строк контракту № 13 за 2019 рік сплив 31.12.2019, а у 2020 році укладено новий контракт, під час виконання якого претензій до нього не висловлювалося. На переконання позивача, застосування наслідку у вигляді виключення з Реєстру 14.01.2021 є нелогічним та несумісним з вимогами законодавства. Позивач вважає, що виключення адвоката з Реєстру за підпунктом 2 пункту 6 розділу III Порядку ведення Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, є дисциплінарним стягненням, а отже до таких відносин мають застосовуватися строки дисциплінарної відповідальності, визначені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», зокрема правило про можливість притягнення протягом одного року з дня вчинення дисциплінарного проступку. Також позивач вказує, що посилання відповідача на частину четверту статті 631 Цивільного кодексу України не обґрунтовує правомірність виключення, оскільки йдеться про закінчення строку договору та відповідальність за його порушення, тоді як виключення з Реєстру не є питанням оплати послуг і не є цивільно-правовою відповідальністю. Просить позов задовольнити.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.06.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.10.2021 задоволено заяву представника відповідача, залучено до участі в адміністративній справі № 640/13642/21 Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у місті Києві (03148, м. Київ, вул. Героїв Космосу, 17; ЄДРПОУ: 38365248) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 640/13642/21 передано на розгляд судді Іщуку І.О.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.06.2021 прийнято до провадження адміністративну справу та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У подальшому адміністративну справу № 640/20962/22 у відповідності до положень пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 № 2825-ІХ надіслано за належністю до Київського окружного адміністративного суду.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 640/13642/21 передано на розгляд судді Пановій Г.В.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.08.2024 прийнято до провадження адміністративну справу та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.12.2025 виправлено описку в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.12.2025 призначено судове засідання у справі № 640/13642/21 на 10 лютого 2026 року.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.02.2026 у вступній та резолютивній частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.02.2026 у справі № 640/13642/21 внесено виправлення, а саме вказати: «від третьої особи - не з`явились» та зазначити «третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у місті Києві».
Відповідач у відзиві заперечив проти позову та просив у його задоволенні відмовити повністю. Вказує, що позивач співпрацював з Регіональним центром, зокрема, на підставі контракту № 13 від 22.01.2019, яким передбачено обов`язок надавати безоплатну вторинну правову допомогу якісно, повно та у визначені строки, дотримуватися стандартів якості, діяти в інтересах клієнта та не допускати шкоди його правам та інтересам. Відповідач зазначив, що Регіональний центр звернувся до комісії при Раді адвокатів міста Києва щодо оцінювання якості надання позивачем правової допомоги за дорученням №026-0004460. За висновком Комісії від 04.11.2019 констатовано невідповідність дій позивача стандартам якості та запропоновано центру вирішити питання про виключення позивача з Реєстру. Далі, після надходження відповідного рішення Комісії до Регіонального центру, Регіональний центр порушив питання про виключення позивача з Реєстру, у зв`язку з чим відповідач, діючи в межах компетенції та відповідно до Порядку ведення Реєстру, видав наказ від 14.01.2021 № 14-АГ. Відповідач наполягає, що виключення з Реєстру не є дисциплінарним стягненням за Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», оскільки дисциплінарна відповідальність адвоката реалізується в порядку дисциплінарного провадження органами адвокатського самоврядування (КДКА), тоді як виключення з Реєстру регулюється актами, що визначають функціонування системи БВПД, та належить до компетенції Координаційного центру як суб`єкта владних повноважень у сфері організації надання безоплатної правової допомоги. Відповідно, строки, передбачені статтею 35 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», на виключення з Реєстру не поширюються. У задоволенні позову просить відмовити.
Третя особа своїм правом на подання пояснень суду не скористалась.
Позивач наголошував на обґрунтованості позовних вимог у відповіді на відзив, просив суд задовольнити позов.
Відповідач заперечив у своїх запереченнях на відповідь на відзив, вказав на відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
У судове засідання, призначене на 10.02.2026, з`явився позивач та представник відповідача. Представники третьї особи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно. 
Позивач в ході судового розгляду позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити. Відповідач проти задоволення позову заперечив.
Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з такого.
Позивач є адвокатом, що підтверджується свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 2129 від 27.01.2005.
Позивач впродовж тривалого часу співпрацював з Регіональним центром з надання БВПД у місті Києві на підставі щорічних контрактів (договорів), зокрема, контракту № 13 від 22.01.2019.
Регіональним центром позивачу видавалося доручення від 10.06.2019 № 026-0004460.
За результатами звернення щодо оцінювання якості надання правової допомоги Комісією при Раді адвокатів міста Києва 04.11.2019 складено рішення (висновок), яким, серед іншого, запропоновано Регіональному центру вирішити питання щодо подальшої співпраці та перебування позивача в Реєстрі.
Після отримання рішення Комісії, Регіональний центр направив на адресу Координаційного центру лист, в якому викладено підстави, наведено посилання на рішення Комісії та висловлено прохання вирішити питання щодо виключення позивача з Реєстру.
Наказом Координаційного центру від 14.01.2021 № 14-АГ позивача виключено з Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, з посиланням на підпункт 2 пункту 6 розділу III Порядку ведення Реєстру.
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Право на безоплатну правову допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, згідно з якою кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Преамбулою Закону України від 2 червня 2011 року №3460-VI «Про безоплатну правову допомогу» (далі - Закон №3460-VI) визначено, що цей Закон відповідно до Конституції України визначає зміст права на безоплатну правову допомогу, порядок реалізації цього права, підстави та порядок надання безоплатної правової допомоги, державні гарантії щодо надання безоплатної правової допомоги.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1 Закону № 3460-VI безоплатна правова допомога - правова допомога, що гарантується державою та повністю або частково надається за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел.
Відповідно до статті 13 цього Закону, безоплатна вторинна правова допомога - це вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя (частина перша). Безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг: 1) захист; 2) здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; 3) складення документів процесуального характеру (частина друга).
Згідно з пунктом 7 частини першої статті 14 Закону №3460-VI право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають, зокрема, особи, засуджені до покарання у вигляді позбавлення волі, - на всі види правових послуг, передбачені частиною другою статті 13 цього Закону.
Відповідно до статті 15 Закону № 3460-VI суб`єктами надання безоплатної вторинної правової допомоги в Україні є: 1) центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги; 2) адвокати, включені до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу.
Повноваження Центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги визначені статтею 17 Закону №3460-VI, яка передбачає, що такі Центри, зокрема, приймають рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги або про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги; видають доручення для підтвердження повноважень захисника або повноважень адвоката для здійснення представництва інтересів особи в судах, органах державної влади, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; приймають рішення про заміну адвоката відповідно до статті 24 цього Закону.
Частиною першою статті 21 Закону №3460-VI передбачено, що після прийняття рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначає адвоката, який надає безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі за контрактом.
Статтею 26 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» встановлено, що адвокат, який надає безоплатну вторинну правову допомогу, зобов`язаний дотримуватися вимог законодавства, стандартів якості надання безоплатної правової допомоги, а також виконувати умови договору (контракту), укладеного з центром. Отже, законодавець прямо пов`язує можливість участі адвоката у системі БВПД із відповідністю його діяльності встановленим стандартам якості та умовам співпраці.
З матеріалів справи вбачається, що позивач включений до Реєстру адвокатів БВПД, виконував доручення Регіонального центру від 10.06.2019 № 026-0004460. Саме у зв`язку з виконанням цього доручення, виникли сумніви щодо якості надання правової допомоги, які стали предметом розгляду Комісії з оцінювання якості при Раді адвокатів міста Києва. За результатами оцінювання 04.11.2019 складено рішення, яким встановлено невідповідність дій адвоката стандартам якості надання безоплатної вторинної правової допомоги.
Суд звертає увагу, що стандарти якості надання безоплатної вторинної правової допомоги, затверджені Міністерством юстиції України, мають імперативний характер для адвокатів, які здійснюють діяльність у системі БВПД. 
Їх зміст спрямований на забезпечення належного рівня захисту прав осіб, які не мають можливості самостійно залучити адвоката. Відповідно, встановлення Комісією невідповідності дій адвоката цим стандартам є істотною обставиною, яка підлягає врахуванню суб`єктом владних повноважень при вирішенні питання про подальше перебування такого адвоката у Реєстрі.
Судом встановлено, що після отримання рішення Комісії, Регіональний центр направив на адресу Координаційного центру лист, у якому виклав обставини та порушив питання щодо виключення позивача з Реєстру. 
Позивач у своєму позові та у судовому засіданні наголошував, що Регіональний центр направив відповідачу лист, а не клопотання.
Водночас, суд зауважує, що за своїм змістом такий лист є ініціюванням розгляду питання про застосування передбаченого Порядком наслідку у вигляді виключення з Реєстру, тобто фактично клопотанням, яке зумовлює розгляд відповідного питання уповноваженим органом.
На підставі зазначених матеріалів відповідач видав наказ від 14.01.2021 № 14-АГ про виключення позивача з Реєстру відповідно до підпункту 2 пункту 6 розділу III Порядку ведення Реєстру, який передбачає можливість виключення адвоката у разі неналежного виконання ним зобов`язань за умовами договору.
Доводи позивача про дисциплінарний характер виключення, суд оцінює як необґрунтовані. Виключення з Реєстру адвокатів БВПД не є дисциплінарним стягненням у розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а є управлінським рішенням у межах системи надання правової допомоги, тому строки дисциплінарної відповідальності, визначені статтею 35 зазначеного Закону, не підлягають автоматичному застосуванню до правовідносин щодо ведення Реєстру.
Посилання позивача на сплив строку контракту № 13 від 22.01.2019 також не спростовує правомірності рішення відповідача. Підстава для виключення пов`язана з оцінкою належності виконання обов`язків під час дії договору та виконання конкретного доручення, а не з подальшими розрахунками чи строком дії договору як таким. Сам по собі факт закінчення строку контракту на момент прийняття рішення, не усуває можливості оцінити належність виконання адвокатом обов`язків у період його дії.
Щодо принципу розумності строків реагування, суд зазначає, що рішення Комісії датоване 04.11.2019, проте фактично надійшло до Регіонального центру у грудні 2020 року, після чого в стислі строки було прийнято наказ від 14.01.2021. 
Позивач не довів наявності зловживання або навмисного затягування процедури з боку відповідача. Відсутність встановленого спеціального строку для реалізації повноваження щодо виключення з Реєстру у межах Порядку ведення Реєстру не дає підстав для автоматичного застосування строків дисциплінарної відповідальності, які регулюють інші відносини.
У цьому випадку позивач не позбавлений права на заняття адвокатською діяльністю, не зазнав дисциплінарного стягнення в розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а лише виключений із спеціального Реєстру, що регламентує участь адвокатів у державній системі надання безоплатної вторинної правової допомоги. 
Метою функціонування системи БВПД є забезпечення належного рівня правової допомоги особам, які її потребують. У випадку встановлення невідповідності дій адвоката стандартам якості держава має право реагувати шляхом припинення його участі у відповідній системі, якщо вважає, що така участь більше не відповідає інтересам забезпечення якості правової допомоги. 
За таких умов втручання у сферу професійної діяльності є обмеженим і спрямованим виключно на регулювання участі у спеціальній державній програмі.
Факт укладення контракту у 2020 році та відсутність претензій у межах виконання доручень за іншим контрактом сам по собі не спростовує можливості оцінити якість надання правової допомоги за дорученням 2019 року, якщо рішення Комісії містить висновок про невідповідність стандартам якості за конкретним дорученням. Предметом спору є не характеристика діяльності позивача як адвоката, а конкретні підстави для виключення викладені у рішенні Комісії від 04.11.2019.
Позивач також акцентував, що строк контракту № 13 завершився 31.12.2019, а його виключено з Реєстру значно пізніше - в період дії нового контракту.
Суд погоджується з тим, що виключення з Реєстру не є видом цивільно-правової відповідальності. Разом з тим, суд вказує, що підстава, передбачена Порядком ведення Реєстру – неналежне виконання зобов`язань за умовами договору пов`язана з оцінкою виконання адвокатом умов співпраці саме у період виконання доручення, коли діяв договір (контракт).
У контексті наведеного, суд зазначає, що сплив строку договору на момент прийняття рішення Координаційного центру сам по собі не впливає на можливість оцінити можливість виконання адвокатом своїх обов`язків за конкретним дорученням та застосувати передбачений Порядком наслідок у системі Реєстру.
Отже, предметом оцінки є поведінка адвоката під час виконання доручення, а не виконання зобов`язань після спливу договору. Саме на це спрямовані стандарти якості та процедура оцінювання якості у системі БВПД, які покликані забезпечити належний рівень захисту прав осіб, що отримують правову допомогу коштом держави.
Позивач стверджує, що не мав можливості ознайомитися з рішенням Комісії, і, відповідно, не міг його оскаржити.
Водночас, суд вказує, що у межах цієї справи позивач детально наводить зміст рішення Комісії, його дату, обставини прийняття, а також використовує цей документ як основу своїх доводів. 
За таких умов, твердження про повну неможливість ознайомлення не узгоджується з правовою позицією позивача. Крім того, матеріали справи не містять належних доказів, що позивач вживав передбачених законом заходів для отримання копії такого рішення та його оскарження у спосіб, який забезпечив би правову визначеність і належне реагування.
Крім того, суд звертає увагу, що в межах цієї справи позивач просить визнати протиправними саме дії відповідача та зобов`язати відповідача скасувати наказ і поновити його у Реєстрі. Водночас, як зі змісту сформульованих позивачем позовних вимог, так і з наведених у позові підстав не вбачається, що позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ від 14.01.2021 № 14-АГ як індивідуальний акт, який спричинив настання для позивача правових наслідків. 
Матеріали справи також не містять доказів, що позивач оскаржував до суду рішення Комісії від 04.11.2019 № 8, яке стало підставою для ініціювання розгляду питання про його виключення з реєстру.
Окремо суд підкреслює, що оцінка наявності підстав для виключення з Реєстру належить до сфери компетенції Координаційного центру, який діє на підставі та в межах повноважень, визначених спеціальними нормативними актами. 
Відповідно до положень Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах вимог ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано.
Належних та достатніх доказів, які б доводили обґрунтованість заявленого позову, суду не надано.
Стосовно позовних вимог щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд вказує про відсутність правових підстав для їх задоволення через похідний характер від основної позовної вимоги, підстав для задоволення якої судом не встановлено.
За визначенням ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Достатніми, у розумінні ч. 1 ст. 76 КАС України, є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
За змістом ч. 2 зазначеної правової норми процесуального закону, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Разом з тим частина перша статті 77 КАС України покладає на кожну сторону обов`язок довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Беручи до уваги наведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку про залишення позовних вимог без задоволення.
Враховуючи висновки суду за наслідками вирішення справи, положення ст. ст. 139, 143 КАС України, у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 77, 90, 139, 241-247, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення- 13 лютого 2026 р.