Справа № 240/20092/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

18 березня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Матущака В.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

Позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:
1. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , що полягає у незвільнені з військової служби військовослужбовця ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі поданого ним рапорту 22.07.2025.
2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення з військової служби ОСОБА_1 на підставі поданого ним рапорту.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що позивач є єдиною особою, яка може здійснювати постійний догляд за своїм батьком, якому встановлено ІІ групу інвалідності, та яка потребує постійного стороннього догляду. Вказує, що звернувся до відповідача з рапортом та додав документи, які повністю підтверджують обставини та підстави звільнення за вказаними сімейними обставинами. Однак отримав в своєму мобільному застосунку "Армія+" фактично відмову у реалізації поданого ним рапорту про звільнення з військової служби, мотиви: "відхилено", "закінчилися терміни опрацювання".
На адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач зазначає, що Командир Військової частини НОМЕР_1 вже розглянув рапорт позивача від 22.07.2025 з прийняттям відповідного позитивного рішення. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою від 19.08.2025 Житомирський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою від 22.08.2025 Житомирський окружний адміністративний суд передав на розгляд Хмельницького окружного адміністративного суду справу №240/20092/25.
Ухвалою від 29.09.2025 суд прийняв до провадження справу №240/20092/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Суд встановив, що старший солдат ОСОБА_1 , водій-електрик ударних безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів 3 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 проходить військову службу за контрактом.
22.07.2025 позивач звернувся через мобільний застосунок "Армія+" з рапортом з проханням звільнити його з військової служби за сімейними обставинами, а саме: відповідно до абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий, обов`язок і військову службу" військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: під час дії воєнного стану: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
До рапорту позивач долучив належним чином завірені копії таких документів: довідка до акту огляду МСЕК ОСОБА_2 ; пенсійне посвідчення по інвалідності ОСОБА_2 ; висновок ЛКК за формою затвердженою МОЗ 080/4о"654 від 19.12.2024; довідка ЛКК №653 від 19.12.2024; свідоцтво про народження позивача; свідоцтво про смерть батьків ОСОБА_2 ; заява ОСОБА_3 про неможливість здійснення постійного догляду за батьком; заява ОСОБА_2 про необхідність здійснення постійного догляду позивачем; свідоцтво про розірвання шлюбу батьків позивача; довідка про місце проживання позивача; акт обстеження сімейного стану військовослужбовця; свідоцтво про одруження сестри позивача; свідоцтва про народження дітей сестри позивача, довідка з місця роботи сестри позивача про перебування у відпусті по догляду за дитиною; посвідчення ветерана війни - особи з інвалідністю II групи чоловіка сестри позивача.
На початку серпня 2025 позивач отримав в своєму мобільному застосунку "Армія+" повідомлення: "відхилено","закінчилися терміни опрацювання".
Вважаючи таку бездіяльність протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

ІV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної впади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. 
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Завданням адміністративного судочинства, відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Стосовно конституційного права особи на захист від порушень з боку органів державної влади, то офіційне тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України міститься, зокрема, у рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 №19-рп/20114 У цьому рішенні Конституційний Суд України, серед іншого, відзначив, що "права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
Також у вищезгаданому рішенні Конституційного Суду України зазначено про те, що
відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими та поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.
Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин 1, 2 статті 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.
Обов`язковою умовою надання правового захисту судом с наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.
Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 826/4406/16, від 07.11.2019 у справі № 826/1647/16, від 30.09.2020 у справі № 806/204/17, постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № П/9901/370/18, від 28.10.2020 у справі № 9901/153/20, тобто є сталою.
Звертаючись до суду з цим позовом, позивач просить визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у не здійсненні розгляду рапорту Позивача від 22.07.2025 та неприйнятті рішення про його звільнення з військової служби на підставі поданого ним рапорту.
Суд звертає увагу, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду зазначив, що протиправною бездіяльністю є зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, що на підставі закону чи іншого нормативно-правового акта належать до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Таким чином, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема, наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.
Разом з тим, суд встановив, що рапорт позивача від 22.07.2025 про звільнення з військової служби розглянуто, що підтверджується Резолюцією командира Військової частини НОМЕР_1 від 17.08.2025 про задоволення рапорту на звільнення та вказівкою "опрацювати встановленим порядком".
За таких обставин у даній справі відсутній предмет спору.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Розгляду та задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.
При зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який би відновити його становище та захистити порушене, на його думку, право.
Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних відносин (предмет та підстави позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.
З урахуванням вказаного вище, на думку суду, позовна заява не містить обґрунтування порушення прав позивача, так як його прохання щодо розгляду рапорту від 22.07.2025 задоволено, рапорт розглянуто та командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято рішення у формі резолюції від 17.08.2025 про задоволення рапорту на звільнення з вказівкою "опрацювати встановленим порядком", що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.
Таким чином, в діях Військової частини НОМЕР_1 відсутні ознаки вчинення бездіяльності, оскільки Військова частина НОМЕР_1 діяла виключно у спосіб та у порядку визначеному нормами чинного законодавства України, а питання позивача щодо розгляду його рапорту від 22.07.2025 - розглянуто та вирішено позитивно згідно резолюції від 17.08.2025 по суті порушеного питання, відтак у даній справі № 240/20092/25 наявні правові підстави для відмови у задоволенні позову.
Враховуючи приписи статті 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 - відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 18 березня 2026 року

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) 	
Відповідач:	Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 ) 	

Головуючий суддя 		В.В. Матущак