Справа №452/844/26
Провадження №3/452/448/2026

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2026 року м.Самбір

Суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Кущ Т.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області (далі – Самбірський РВП), про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Рогізно Самбірського району Львівської області, громадянки України, українки, що має вищу освіту, вдови, неповнолітніх дітей на утриманні не маючої, працюючої директором Баранівецького закладу загальної середньої освіти І-IІІ ступенів Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області (далі – Баранівецький ЗЗСО І-IІІ ступенів), зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч.5 ст.173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), - 

В С Т А Н О В И В :

21 лютого 2026 року ОСОБА_1 , будучи службовою особою та керівником закладу освіти, обіймаючи посаду директора Баранівецького ЗЗСО І-IІІ ступенів, перебуваючи в приміщенні будинку №90 по вул. Василенка у с. Баранівці Самбірського району Львівської області, за місцем роботи, не здійснила реєстрацію та належний контроль за розглядом звернення ОСОБА_2 , поданого через систему «АІКОН» з приводу вчинення булінгу (цькування) її малолітнього сина ОСОБА_3 , та протягом доби не повідомила відповідний орган Національної поліції України, чим порушила вимоги Закону України «Про освіту». 

Розгляд справи було призначено на 24 березня 2026 року о 10 год. 00 хв..

ОСОБА_2 та її малолітній син ОСОБА_3 в судове засідання, призначене на 24 березня 2026 року, не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи кожен окремо були повідомлені належним чином засобами телефонного зв`язку, а саме шляхом направлення SMS-повідомлення у додатку «Viber» на номери телефонів, зазначені у матеріалах, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, яке отримали 17 березня 2026 року, кожен окремо, що підтверджується довідками про доставку SMS-повідомлення у додатку «Viber» адресатам, про причини своєї неявки не повідомили, жодних заяв чи клопотань від них до суду не надходило.

Під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 повністю визнала себе винною у вчиненому правопорушенні та надала відповідні пояснення по обставинах його вчинення, щиро покаялася. Додатково пояснила, що вона повідомляла про вказаний випадок на приватний номер мобільного телефону дільничного інспектора Самбірського РВП, однак з офіційним повідомленням з приводу вчинення булінгу (цькування) відносно учасника освітнього процесудо відповідного правоохоронного органу не зверталася та про таку подію офіційно не повідомляла.

Суд, заслухавши усні пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі докази, дійшов наступного висновку.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до диспозиції ч.5 ст.173-4 КУпАП адміністративним правопорушенням є неповідомлення керівником закладу освіти уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про випадки булінгу (цькування) учасника освітнього процесу.

Згідно ч.3 ст.26 Закону України «Про освіту» керівник закладу освіти в межах наданих йому повноважень, зокрема, розглядає усні та письмові заяви (скарги, повідомлення) про випадки насильства або жорстокого поводження з дитиною в закладі освіти протягом однієї доби з моменту надходження та у разі виявлення ознак насильства або жорстокого поводження невідкладно повідомляє про це батьків, інших законних представників дитини, а також письмово повідомляє уповноважений підрозділ органу Національної поліції України та службу у справах дітей; 

Винуватість ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями, зокрема, ОСОБА_2 та її малолітнього сина ОСОБА_3 , рапортом працівника Самбірського РВП ОСОБА_4 про відсутність від керівника закладу освіти повідомлення про булінг (цькування) учасника освітнього процесу, а також іншими матеріалами проведеної перевірки, котрі як докази в своїй сукупності є достатніми, відповідають критеріям належності і допустимості.

При цьому, доказів, які б спростовували наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності цих обставин, суду не надано. 

Відтак, суд дійшов висновку про те, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ознаками правопорушення, передбаченого ч.5 ст.173-4 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , її особу та ступінь вини, сімейний та майновий стан, те, що вона вдова, офіційно працевлаштована, раніше протягом року не піддавалася адміністративному стягненню за вчинення аналогічного правопорушення.

Щире розкаяння ОСОБА_1 суд визнає обставиною, що пом`якшує її відповідальність за адміністративне правопорушення.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, суд не вбачає. 

Разом з тим, відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган, уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При вирішенні питання про малозначність діяння, вчиненого особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя виходить з того, що така малозначність має полягати в сукупності трьох умов:
1) формальна наявність у вчиненому діянні ознак складу правопорушення, передбаченого законом про адміністративну відповідальність, тобто всіх тих передбачених у законі об`єктивних і суб`єктивних ознак, що у відповідній статті (частині статті) КУпАП характеризують певний склад правопорушення;
2) малозначне діяння не становить суспільної небезпеки чи шкоди, яка є типовою для певного правопорушення. Це виражається в тому, що воно не заподіює взагалі шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству чи державі, або заподіює їм явно незначну (мізерну) шкоду;

3) малозначне діяння не повинно бути суб`єктивно спрямоване на заподіяння істотної шкоди.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ознайомившись з матеріалами справи, проаналізувавши дії ОСОБА_1 та їх наслідки, доходить переконання, що такі дії не спричинили істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом. При цьому, суд враховує те, що ОСОБА_1 повністю визнала себе винуватою у вчиненому правопорушенні, щиро розкаялася, усвідомила неправомірність своїх дій, раніше до адміністративної відповідальності за вчинення аналогічних правопорушень не притягувалася, а також є підстави вважати, що вона не буде допускати подібного порушення надалі. 

За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення є малозначним, і її можна звільнити від адміністративної відповідальності в порядку, передбаченому ст.22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

На підставі викладеного, керуючись стст.22,173-4,283,284 КУпАП, суддя, –

П О С Т А Н О В И В :

Закрити справу відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками правопорушення, передбаченого ч.5 ст.173-4 КУпАП, звільнивши її від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Постанова може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через суд першої інстанції – Самбірський міськрайонний суд Львівської області.

Суддя:         Т.М. Кущ