Справа № 204/11599/25
Провадження № 2/204/988/26 

ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
49006, м. Дніпро, проспект Лесі Українки 77-б тел. (056) 371 27 02, inbox@kg.dp.court.gov.ua 
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ
Іменем України 

15 квітня 2026 року Чечелівський районний суд міста Дніпра в складі: 
головуючої судді    Чудопалової С.В.
за участю секретаря      Янчук П.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (місцерозташування за адресою: вул. Садова, буд. 31/33, м. Ірпінь, 08205) в інтересах якого діє представник Ґедзь Ольга Віталіївна, Ткаченко Юлія Олегівна (адреса для листування: вул. Садова, буд. 31/33, м. Ірпінь, 08205) до ОСОБА_1 ( адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 )про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ :
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 22.04.2021 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено договір позики №1334797, відповідно до умов якого останній було надано в позику 3000,00 грн., строком на 30 днів, з процентною ставкою 1,99%. На виконання умов договору відповідачу було переховано кошти в сумі 3000,00 грн., однак остання свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, внаслідок чого заборгованість за договором позики, з урахуванням здійснених платежів, становить 10 164,00 грн., з яких: сума основного боргу складає – 3000,00 грн., сума заборгованості за відсотками 7 164,00 грн. 26.10.2021 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» було укладено договір факторингу №2610, відповідно до якого останнє набуло право вимоги за укладеним із відповідачем договором позики. 03.04.2023 на підставі договору факторингу №030423-ФК, право вимоги за договором позики ТОВ «Фінансова компанія управління активами» було відступлено на користь ТОВ «Фінпром Маркет». Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики №1334797від 22.04.2021в сумі10 164,00грн., а також понесені по справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп. та витрат на правову допомогу в сумі 4500 грн
Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 09.12.2025 прийнято позовну заяву, відкрито провадження та призначено цивільну справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Представник позивачаусудовезасіданнянез`явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи буланеодноразово повідомлена у встановленому законом порядку, а саме направленням на адресу проживання судових повісток.          Представник який діє в її інтересах ОСОБА_2 надав суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що відповідач визнає заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3000,00 грн., проте не погоджується із визначеним розміром заборгованості стосовно стягнення з неї 7164,00 грн. заборгованості за відсотками. Також зазначив, що матеріали справи не містять підтверджень про наявність умов договору щодо порядку пролонгації строку кредитування та підтвердження існування факту такої пролонгації.Тому вважає, що відсутні підстави, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови пролонгації за кредитом та, що відповідна пролонгація відбулась у передбачений законом спосіб.На підставі чого, відповідач просив суд задовольнити позовні вимоги частково.
26.01.2026 представник позивача надав суду заперечення на відзив, в обґрунтуваннях яких вказав, щоу договорі позики встановлено строк позики 30 днів, однак у самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. Також представник вказав, що закінчення строку дії договору не є підставою для відхилення від узгоджених в угоді умов, на яких має бути досягнута мета правовідношення. На підставі чого, просив суд задовольнити позовну вимоги в повному обсязі. 
Відповідно до ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних обставин.
Судом встановлено, що 22.04.2021 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №1334797, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореного шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису).
Згідно умов п.2 вказаного договору відповідачу було надано у позику кошти в сумі 3000,00 грн., строком на 30 днів, з фіксованою процентною ставкою в розмірі 1,99% на день, дата повернення позики 22.05.2021, 
На підтвердження перерахування відповідачу суми кредиту у розмірі 3 00,00 грн., до позовної заяви додано довідку ТОВ «ФК «Фінекспрес», у якій зазначено що 22.04.2021 відбувся успішний переказ на картку № НОМЕР_1 , отримувач ОСОБА_1 
26.10.2021 року ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» уклали договір факторингу № 2610, за умовами якого останнє набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №1334797від 22.04.2021.
03.04.2023 року ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали договір факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 року, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №1334797 від 22.04.2021.
Відповідач умови договору з повернення кредиту та сплати процентів належним чином не виконала.
З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 10 164,00 грн., з яких: сума основного боргу складає – 3000,00 грн., сума заборгованості за відсотками 7 164,00 грн.
Розмір заборгованості за сумою основного боргу відповідачем визнаний у повному обсязі, що підтверджується поясненнями наданими у відзиві на позовну заяву.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідно до статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію».
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з нормою ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина перша статті 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Оскільки відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 3 00,00 грн. шляхом перерахування суми кредиту на банківську картку, вказану нею при укладенні договору, суд дійшов висновку щодо стягнення з ОСОБА_1 суми кредиту в розмірі 3 000,00 грн. на користь ТОВ «Фінпром Маркет».
Що стосується позовних вимог в частині стягнення відсотків за договором про надання фінансових послуг, суд зазначає наступне.
За положеннями ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України, про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного між фінансовою установою та відповідачем кредитного договору дана фінансова установа надала позичальнику суму позики, а останній зобов`язався повернути надану позику у повному обсязі у визначений договором строк до 22.05.2021.
Таким чином, позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України, мав право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування 30 днів, тобто до 22.05.2021.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, проведеного вже після відступлення права вимоги за договором про надання позики №1334797 від 22.04.2021, розмір заборгованості по відсоткам складає 7 164,00 грн.
Проте, позивач не надав доказів на підтвердження правильності нарахування процентів в розмірі 7 164,00грн. Нарахування процентів в такому розмірі не узгоджуються із умовами договору про надання позики №1334797 від 22.04.2021, відповідно до якого строк кредитування складає 30 днів, тобто до 22.05.2021. Водночас позивачем, як слідує з наданого ним розрахунку заборгованості відповідачу за період з 22.04.2021 по 15.10.2025, було нараховано відсотки за за 174 день, замість 30.
Як слідує з наданої позивачем копії Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів) у разі неповернення позики Товариство має право нараховувати проценти за понадстрокове користування позикою на термін не більше 90 календарних днів. Водночас вказані Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» не підписані позичальником, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме із цими Правилами ознайомився відповідач та погодився з ними, підписуючи договір позики. У п. 5.1 Договору зазначається, що позичальник в порядку ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» на сайті компанії ознайомився з інформацією щодо Кредитора та про його послуги. Проте не вказано, що позичальник вважає таку інформацію частиною договору позики. Крім того, у підписаному позичальником Договорі позики взагалі не зазначається про те, що Правила надання грошових коштів у позику є частиною договору. Так само відсутнє підтвердження того, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови щодо пролонгації договору.
За таких обставин не можна розцінювати вказані Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» як частину договору позики, укладеного між сторонами 22.04.2021. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили в письмовому вигляді можливість пролонгації договору.
Інший висновок не відповідав би принципам справедливості, добросовісності, розумності та уможливив би покладення на слабшу сторону споживача, невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.
Такий правий висновок сформовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17.
Відповідно до правого висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після впливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
У своєму правовому висновку, викладеному у постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16, Велика Палата Верховного Суду уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Якщо умови кредитного договору передбачають можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування, судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, мали на увазі сторони встановлення нарахування процентів як міри відповідальності в певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contraproferentem (лат. «verbachartarumfortiusaccipiunturcontraproferentem», тобто «слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав».
При цьому Велика Палата Верховного Суду зауважила, що підхід, за якого проценти за «користування кредитом» могли нараховуватися та стягуватися за період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, не тільки не відповідає правовій природі таких процентів, а й призводить до вочевидь несправедливих результатів.
Тому, заявлена ТОВ «Фінпром Маркет» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у розмірі 7 164,00 грн. є безпідставною.
Враховуючи наведені правові висновки, правові норми, та зважаючи на відповідні обставини справи, суд дійшов висновку, що передбачені договором позики проценти слід нараховувати і стягувати з відповідача у межах строку кредитування, тобто за 30 днів, з 22.04.2021по 22.05.2021, використовуючи фіксовану проценту ставку у розмірі 1,99 % за кожен день користування кредитом.
Як слідує з наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за період з 22.04.2021по 22.05.2021, ним було нараховано відсотки у розмірі 1 791,00 грн. Отже, в цій частині позов підлягає частковому задоволенню саме у такому розмірі.
Крім цього, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн.
За вимогами статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частин четвертої-шостої статті 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Водночас, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи і витраченого адвокатом часу.
З урахуванням конкретних обставин справи, суд може обмежити розмір витрат на професійну правничу допомогу з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.
Суд враховує, що вказана категорія справ відноситься до малозначних та розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням ціни позову, тому заявлена сума у 4500,00 грн. є завищеною. 
Крім цього, суд зауважує, що зазначена вартість підготовки та складання позовної заяви про стягнення заборгованості по кредитному договору та ознайомлення з матеріалами справи, яка зазначена акті виконаних робіт є завищеною, оскільки вказані заяви є типовими, не містить розрахунків, та не вимагають витрат тривалого часу на їх підготовку.
Таким чином, суд вважає за необхідне, виходячи з засад розумності та обсягом фактично виконаних робіт, враховуючи заперечення відповідача щодо заявленої суми витрат на правничу допомогу, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст.6,207,512,514,516,526,625,626,627,628,638,641,642,1048-1050, 1054, 1077,1078 ЦК України, ст.ст.3,11,12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст.2,4,5,10-13,76-81,133,137,141,211, 223,247, 258,259,263-268,280,281 ЦПК України, суд ,_
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості– задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», код ЄДРПОУ: 43311346 заборгованість за договором позики №1334797 від 22.04.2021у розмірі 4791 (чотири тисячі сімсот дев`яносто одна) гривня 00 копійок, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 3 000,00 грн. та заборгованості за процентами за користування кредитом – 1 791,00грн.
Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», код ЄДРПОУ: 43311346суму сплаченого судового збору у розмірі 1211,200 та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:
Позивач –Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», код ЄДРПОУ: 43311346, (місце знаходження: вул. Стельмаха Михайла, буд. 9А, офіс 204, м. Ірпінь, 08200);
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ).
Представник відповідача - Шумейко Ярослав Віталійович (адреса: АДРЕСА_3 ).

Суддя:         С.В.Чудопалова