Справа № 127/34997/25
Провадження 2/127/8058/25 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2026 року 
Вінницький міський суд Вінницької області в складі: 
головуючого судді Вохмінової О.С.
з участю секретаря судових засідань Сєдінкіної Ю.В. 
розглянувши в загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу № 127/34997/25 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних та 3% річних,

в с т а н о в и в:

05.11.2025 року судом зареєстровано позовну заяву ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних в розмірі 7 882,94 грн. та 3% річних в розмірі 2 284, 58 грн.
Мотивований позов тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.10.2023 року № 127/77/23 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 в порядку регресу завдані збитки в розмірі 24 697,43 грн., судові витрати: 992,40 грн. судового збору та 10 980 грн. витрат на правничу допомогу.
Рішення суду набуло чинності, був виписаний виконавчий лист, який був пред`явлений до примусового виконання. 
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука В.В. від 22.12.2023 року було відкрито виконавче провадження № 73669135 з виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04.10.2023 року № 127/77/23 про стягнення коштів з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 .
З дати ухвалення судового рішення і станом на 31.10.2025 року відповідач рішення не виконував, тому на підставі ст. 625 ЦК України за період з 04.10.2023 року до 31.10.2025 року позивач просив стягнути з відповідача на його користь 3 % річних – 2 284,58 грн. та інфляційні – 7 882,94 грн. 
Ухвалою суду від 20.11.2025 року було відкрито спрощене позовне провадження у даній справі, яка розглядається з викликом учасників справи.
Ухвалою від 08.12.2025 року було забезпечено участь представника позивача – адвоката Хобти Ю.М. в судовому засіданні 14 січня 2026 року об 11.30 год. та в інших судових засіданнях в цивільній справі № 127/34997/25 в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.
В судове засідання представник позивача – адвокат Хобта Ю.М. не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся завчасно у встановленому законом порядку, за адресою реєстрації проживання. Відзиву на позов, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не надавав. Про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. 
Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.10.2023 року № 127/77/23 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 в порядку регресу завдані збитки в розмірі 24 697,43 грн. та судові витрати: 992,40 грн. судового збору та 10 980 грн. витрат на правничу допомогу (а.с. 7-9). 
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука В.В. від 22.12.2023 року було відкрито виконавче провадження № 73669135 з виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04.10.2023 року № 127/77/23 про стягнення коштів з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 (а.с. 10). 
10.03.2025 року приватний виконавець наклав арешт на грошові кошти боржника (а.с. 11-15). 
Як зазначає позивач, що не було спростовано відповідачем, станом на 31.10.2025 року відповідач судове рішення не виконав.
Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини в зв`язку з невиконанням судового рішення, тому при вирішенні спору суд застосовує відповідні норми ЦК України. 
Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду (ч. 5 ст. 11 ЦК України).
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).
Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 6 червня 2012 року № 6-49цс12.
У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3% річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Тому при обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, в даному випадку 36 669,83 грн. (24 697,43 + 992,40 + 10 90 грн. = 36 669,83 грн.) 
Враховуючи, що сторони не надали доказів виконання рішення суду, прострочення боржника за грошовим зобов`язанням виникло з наступного дня після відкриття виконавчого провадження (23.11.2023 року) до дня звернення до суду з даним позовом (31.10.2025 року), тому за цей період підлягають нарахуванню проценти в розмірі, що встановлений у ст. 625 ЦК України – 3 % річних за порушення виконання грошового зобов`язання на суму боргу – 36 669,83 грн. та інфляційні.
При відкритті виконавчого провадження приватним виконавцем не надавався строк на добровільне виконання рішення суду, доказів добровільного виконання або часткового виконання не надано. 
За період з 23.11.2023 року по 31.10.2025 року на суму боргу – 36 669,83 грн. інфляційне збільшення становить 7 705,09 грн.; 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання (709 днів) – 2 133,83 грн. 
Враховуючи наведені обставини і норми закону суд дійшов висновку, що позов слід задоволити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 9 838,92 грн. (7 705,09 + 2 133,82 = 9 838,92 грн.). 
Платіжною інструкцією від 01.11.2025 року підтверджено позивачем сплату судового збору в сумі 1211,20 грн. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам – 1174,86 грн. (97%)
Також при зверненні до суду позивач поніс витрати на правничу допомогу згідно договору про надання правничої допомоги від 25.05.2024 року, додаткової угоди № 1 від 31.10.2025 року, квитанції від 31.10.2025 року про сплату 16 352 грн. 
Додатковою угодою визначено порядок та розмір гонорару у справі за позовом до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат: вивчення матеріалів справи, формування правової позиції 3,38 год. – 7 154 грн., підготовка позовної заяви для подачі до суду – 2,95 год, вартістю 6 132 грн., підготовка процесуальних документів для подачі до суду – 1 год. – 2 044 грн., підготовка заяв, клопотань до суду, участь в засіданнях – 0,5 год. – 1 022 грн. Загалом – 16 352 грн.
Враховуючи вимоги ст. 137 ЦПК України, а також тривалість і складність справи та виконані адвокатом Хобтою Ю.М. роботи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг, предмет позовних вимог, а також враховуючи співмірність витрат на правничу допомогу із складністю даної справи, ціною позову, обсягом наданих послуг і значенням справи для сторін, суд вважає необхідним компенсувати позивачу понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.
Керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 625 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 137, 141, 223, 247, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,
в и р і ш и в :

позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , прож.: АДРЕСА_1 ) на користь ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , прож.: АДРЕСА_2 ) 3% річних та інфляційні в зв`язку з невиконанням рішення суду в загальній сумі 9 838 (дев`ять тисяч вісімсот тридцять вісім) грн. 92 коп., а також судовий збір в сумі 1 174 (одна тисяча сто сімдесят чотири) грн. 86 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 5 000 (п`ять тисяч) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом 30 днів з дня проголошення рішення. 
Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог 354, 355 ЦПК України.
Повне судове рішення складене 17 лютого 2026 року.

Суддя: