Справа №: 398/6072/25	

провадження №: 2/398/629/26
РІШЕННЯ
Іменем України 
"10" лютого 2026 р. м. Олександрія
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Стручкової Л.І.,
з участю секретаря судового засідання Дудченко О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
В С Т А Н О В И В:
Через систему «Електронний суд» ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулось в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 1389-3925 від 01.05.2024 року в розмірі 75872,58 грн. та понесених судових витрат. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.05.2024 року між сторонами укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1389-3925, за умовами якого відповідач отримала кредит в розмірі 18 000,00 грн, строком на 300 днів, тобто з 01.05.2024 року до 24.02.2025 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,20% в день (знижена відсоткова ставка) та в розмірі 1,50% в день (стандартна відсоткова ставка), а також комісії за видачу кредиту в розмірі 15,00% від суми виданого кредиту. Відповідач належним чином не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 26.08.2025 року виникла заборгованість в загальному розмірі 80502,28 грн, з яких: 16911,78 грн – прострочена заборгованість за кредитом; 63 590,41грн – прострочена заборгованість за відсотками за користування кредитом. В той же час, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 75872,58 грн, з яких: 16911,78 грн – прострочена заборгованість за кредитом; 58960,71 грн – прострочена заборгованість за відсотками за користування кредитом.
03.10.2025 року ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом з позовом подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи.
10.02.2026 року представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Ісмайлова А.В. подала письмові пояснення, в яких зазначила, що дійсно між сторонами було укладено договір про відкриття кредитної лінії та відповідачем отримано кредит в розмірі 11800,00 грн. Відповідач всупереч умовам кредитного договору, порушила умови кредитного договору та не повернула в повному обсязі кредит, а також не виконала в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед позивачем, а тому не заперечує проти стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 16911,78 грн. Проте, просила зменшити заявлені позивачем вимоги щодо стягнення відсотків, оскільки вони значно перевищують тіло кредиту, посилаючись на те, що позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не могла оцінити належно.Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання. Відтак, враховуючи, що встановлений сторонами договору розмір відсотків є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг. Крім того зазначила, що пунктом 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» внесені зміни до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», зокрема, доповнено ст. 8 частиною п`ятою наступного змісту: «5. Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%». Крім того, зазначеним законом розділі IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 17 такого змісту: «17. Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів – 2,5%; протягом наступних 120 днів – 1,5%». Цей закон набрав чинності 24.12.2023 року. У зв`язку з цим, просить скасувати позовні вимоги в счастині нарахування відсотків за користування кредитними коштвами. 
Підстав для відкладення розгляду справи, визначених ст. ст. 223 та 240 ЦПК України, судом не встановлено.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.
Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини.
Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.
Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Судом встановлено, що 01.05.2024 року між сторонами укладено договір про відкриття кредитної лінії №1389-3925, за умовами договору відповідач отримала кредит в загальному розмірі 18000,00 грн, строком на 300 днів, тобто з 01.05.2024 року до 24.02.2025 року, зі сплатою відсотків за користування кредитомв розмірі 1,20% в день (знижена відсоткова ставка) та в розмірі 1,50% в день (стандартна відсоткова ставка), а також комісії за видачу кредиту в розмірі 15,00% від суми виданого кредиту.
Кредитний договір містить додатки у вигляді таблиць обчислення загальної вартості кредиту (графік за договором). Зазначені документи відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором.Крім того, відповідач ознайомлена з правила відкриття кредитної лінії та паспортом споживчого кредиту, які нею теж підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Позивач надав кредит відповідачу шляхом перерахування грошових коштів на картковий рахунок відповідача.
Факт укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів та користування ними відповідачем не оспорюється.
Згідно з розрахунком, наданим позивачем, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконала, у зв`язку з чим станом на 26.08.2025 року виникла заборгованість в загальному розмірі 80502,28 грн, з яких: 16911,87 грн – прострочена заборгованість за кредитом; 63590,41 грн – прострочена заборгованість за відсотками за користування кредитом.
З наданого розрахунку вбачається, що відсотки за користування кредитом нараховані позивачем за період з 01.05.2024 року до 24.02.2025 року, тобто в межах строку кредитування, визначеного договором.
В той же час, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 75872,58 грн, з яких: 16911,87 грн – прострочена заборгованість за кредитом; 58960,71 грн – прострочена заборгованість за відсотками за користування кредитом.
Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду.
За приписами ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).
Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Пунктом 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» внесені зміни до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», зокрема, доповнено ст. 8 частиною п`ятою наступного змісту: «5. Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%».
Крім того, зазначеним законом розділі IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 17 такого змісту: «17. Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів – 2,5%; протягом наступних 120 днів – 1,5%».
Цей закон набрав чинності 24.12.2023 року.
Отже, протягом перших 120 днів, тобто з 24.12.2023 року до 21.04.2024 року включно, максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 2,5%, протягом наступних 120 днів, тобто з 22.04.2024 року до 19.08.2024 року включно – 1,5%, а з 20.08.2024 року – 1% (ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»).
З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що відповідач виконувала покладені на неї зобов`язання за кредитним догововором і нею було сплачено грошові кошти в період з 01.05.2024 року по 12.06.2024 року на загальну суму 13 127,42 грн, які позивачем були зараховані на погашення комісії в розмірі 2700,00 грн., 1088,13 грн - тіло кредиту, та 9339,29 грн зараховано в погашення відсотків за користування кредитом.
В період з 12.06.2024 року по 19.08.2024 року сума заборгованості по відсоткам становить 16 646,78 грн. – 1000,00 грн. (які відповідачем були сплачені 03.07.2024 року)=15646,78 грн. 
В період з 01.05.2024 року по 19.08.2024 року нарахування відсотків за користування кредитом здійснювалось з розрахунку 1,20 та 1,50 %, що відповідає вимогом договору.
В той же час, за період з 20.08.2024 року до 24.02.2025 року відсотки за користування кредитом нараховувались з розрахунку 1,50% за кожен день користування кредитом, що є неправомірним, оскільки суперечить вищезазначеним приписам Закону України «Про споживче кредитування».
Тому нарахування відсотків за користування кредитом за період з 20.08.2024 року до 24.02.2025 включно (189 днів) повинно здійснюватись з розрахунку 1 % за кожен день користування кредитом, тобто 169,12 грн. на день ( 16911,87 грн х 1% : 100%), тобто сума відсотків за цей період становитиме: 31963,68 грн (169,12 грн х 189 днів).
Одже, заборгованість відповідача за відсотками за користування кредитом за період з 12.06.2024 року до 24.02.2025 року включно, в межах заявлених позовних вимог, становитиме: 47610,46 грн (15646,78 грн (відсотки за період з 12.06.2024 року до 19.08.2024 року включно) + 31963,68 грн (відсотки за період з 20.08.2024 року до 24.02.2025 року включно).
Враховуючи те, що відповідач не виконала передбачені кредитним договором і законом зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог шляхом стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 64522,33 грн, з яких: 16911,87 грн – прострочена заборгованість за кредитом; 47610,46 грн – прострочена заборгованість за відсотками за користування кредитом.
В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають з вищезазначених підстав.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України та абз. 1 п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених вимог (85,04%), в розмірі 2060,00 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76 – 81, 141, 258, 259, 263 – 265, 268, 280 – 282 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (адреса місцезнаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407, код ЄДРПОУ 38548598) заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1389-3925 від 01.05.2024 року станом на 26.08.2025 року в розмірі 64522 (шістдесят чотири тисячі п`ятсот двадцять дві) грн 33 коп, яка складається з:
16911,87 грн – прострочена заборгованість за кредитом; 
47610,46 грн – прострочена заборгованість за відсотками за користування кредитом.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (адреса місцезнаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407, код ЄДРПОУ 38548598) судовий збір в розмірі 2060 ( дві тисячі шістдесят) грн 00 коп.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 10 лютого 2026 року.

Суддя Л.І. Стручков