ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/8649/25
Провадження № 22-ц/820/62/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,
секретар судового засідання Заворотна А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 серпня 2025 року (суддя Чевилюк З.А.).
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд
в с т а н о в и в:
У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди.
В обґрунтування позову зазначав, що в провадженні дізнавачів ГУНП в Хмельницькій області перебуває кримінальне провадження №12023243560000061 за фактом вчинення вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення.
Крім цього, вказував, що дізнавачі відмовляються здійснити перекваліфікацію кримінального правопорушення.
На думку позивача, розслідування такого простого і нескладного в доказуванні проступку має відбуватися виключно в строк до одного року, водночас розслідування триває з 05.05.2023 і на дату звернення з позовом до суду триває більше одного з половиною року, є неефективним.
Зазначав, що внаслідок неефективного розслідування кримінального провадження особами, які здійснюють свої офіційні повноваження, порушено його права і завдано моральної шкоди. А тому, на думку позивача, він має право на компенсацію від Держави Україна за невиконання державою свого зобов`язання щодо проведення ефективного розслідування злочину, де він є потерпілим. 
За таких обставин, просив суд стягнути з Держави України на його користь 10 000 000 грн моральної шкоди, завданої внаслідок незаконних рішень та бездіяльності службових осіб Держави Україна, що призвело до порушення його конвекційного права на ефективний засіб юридичного захисту внаслідок надмірної тривалості кримінального провадження №12023243560000061.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 серпня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. При цьому, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Вказує, що суд першої інстанції перебрав на себе обов`язки відповідача та явно і очевидно став на захист відповідача.
Крім того, вважає, що рішення ухвалено незаконно сформованим складом суду, оскільки склад суду визначений з порушенням вимог процесуального закону.
На думку скаржника, суд зобов`язаний був перевірити наявність у позивача суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з`ясувати питання наявності чи відсутності факту їх порушення або оспорювання.
Звертає увагу апеляційного суду, що суд першої інстанції не оцінював докази надані позивачем, а також не витребував доказів, про витребування яких заявляв позивач.
У відзиві на апеляційну скаргу ГУНП в Хмельницькій області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Вказує, що представником відповідача до суду першої інстанції надавалася інформація про здійсненні процесуальні дії та вжиті заходи по кримінальному провадженню, в свою чергу, позивачем не обґрунтовано, в чому полягає протиправна бездіяльність органу досудового розслідування, не обґрунтовано в чому виражається моральна шкода завдана внаслідок (причинного зв`язку) протиправної бездіяльності, окрім того позивачем жодним чином не обґрунтовано визначений ним розмір відшкодування. 
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день, місце і час слухання повідомлені належним чином. 
В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. 
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частини 1 статті 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами (пункт 3 частини 1 статті 255 ЦПК України).
Колегія судів вважає, що у зв`язку з наявністю судового рішення, яке набрало законної сили та яким вирішено позовні вимоги ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди, позивач в частині вимог просить повторно вирішити спір.
Встановлено, що у справі №686/4673/25 19 лютого 2025 року ОСОБА_1 подав до суду позов до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди, завданої завданої внаслідок незаконних рішень та бездіяльності службових осіб Держави Україна, що призвело до порушення його конвекційного права на ефективний засіб юридичного захисту внаслідок надмірної тривалості кримінального провадження №12023243560000061, в розмірі 5 000 000 грн.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 липня 2025 року у справі №686/4673/25 в задоволенні позову відмовлено. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 20 січня 2026 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 липня 2025 року залишено без змін. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 зазначала, що «згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі».
У постанові від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла такого висновку: «необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір» (у цій постанові ЦПК України у редакції до грудня 2017 року).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 вказано, що «предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».
Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим, не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15).
Отже, суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядалися судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
У даній справі №686/8649/25, що переглядається апеляційним судом, ОСОБА_1 подав позов 31 березня 2025 року, у якому просив стягнути з Держави Україна моральну шкоду завдану внаслідок незаконних рішень та бездіяльності службових осіб Держави Україна, що призвело до порушення його конвекційного права на ефективний засіб юридичного захисту внаслідок надмірної тривалості кримінального провадження №12023243560000061, в розмірі 10 000 000 грн.  
Зі змісту вимог і судового рішення у справі №686/4673/25 вбачається, що позивач не зазначав конкретний період часу, коли йому була заподіяна моральна шкода.
Враховуючи те, що у справі, яка переглядається, позивач просить стягнути моральну шкоду за увесь період часу здійснення кримінального провадження з 05.05.2023 (позовна заява подана до суду 31 березня 2025 року), хоча стягнення моральної шкоди за період з 05.05.2023 по 19 лютого 2025 року було предметом судового розгляду у справі №686/4673/25, колегія суддів вважає, що наявні підстави для закриття провадження у справі в указаній частині позовних вимог. При цьому, апеляційний суд виходить з того, що зміна позивачем розміру стягнення, за незмінності підстав позову не свідчить про зміну предмета позову і не спростовує тотожність цих позовів.
З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконних рішень та бездіяльності службових осіб Держави Україна, що призвело до порушення його конвекційного права на ефективний засіб юридичного захисту внаслідок надмірної тривалості кримінального провадження №12023243560000061, за період з 05.05.2023 по 19.02.2025 необхідно скасувати та закрити провадження у справі в частині цих позовних вимог.
Рішення суду першої інстанції про відмову в решті позовних вимог (заподіяння моральної шкоди, завданої внаслідок незаконних рішень та бездіяльності службових осіб Держави Україна, що призвело до порушення його конвекційного права на ефективний засіб юридичного захисту внаслідок надмірної тривалості кримінального провадження №12023243560000061, за період з  20.02.2025 по 31.03.2025) ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що за наданою ГУНП в Хмельницькій області інформацією в межах кримінального провадження №12023243560000061 12.05.2023 старшим дізнавачем СД ВнП №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області було допитано у якості потерпілого ОСОБА_1 , також вручено останньому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.
08.05.2023 старшим дізнавачем СД ВнП №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області призначено судово-медичну експертизу потерпілого ОСОБА_1 , щодо встановлення характеру, кількості, локалізації та механізму утворення, ступіня важкості отриманих тілесних ушкоджень потерпілим.
16.05.2023 отримано висновок експерта №248, відповідно даних судово-медичного обстеження у ОСОБА_1 , станом на 08.05.2023 будь-яких тілесних ушкоджень – не виявлено.
10.05.2023 старшим дізнавачем СД ВнП №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області допитано у якості свідка ОСОБА_3 .
30.05.2023 старшим дізнавачем СД ВнП №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області винесено постанову про закриття кримінального провадження.
30.11.2023 слідчим суддею Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Приступою Д.І., скасовано постанову про закриття кримінального провадження.
22.12.2023 старшим дізнавачем СД ВнП №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області оглянуто відеозапис, який надав ОСОБА_1 
27.12.2023 старшим дізнавачем СД ВнП №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області винесено постанову про закриття кримінального провадження.
19.02.2024 слідчим суддею Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Приступою Д.І., скасовано постанову про закриття кримінального провадження.
30.09.2024 начальником СД ВнП №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області сформовано та надіслано запит до Голови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, щодо отримання належним чином завірені копії рішень суду по скаргах ОСОБА_1 , на постанови працівників СД ВнП №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області про відмову в задоволенні клопотань щодо проведення слідчих дій.
09.11.2024 начальником СД ВнП №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області сформовано та надіслано запит до начальника Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, щодо складу слідчо-оперативної групи (далі – СОГ), яка здійснювала реагування на дану подію, а також відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів працівників СОГ.
09.11.2024 начальником СД ВнП №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області сформовано та надіслано запит до начальника Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, чи здійснювали поліцейські офіцери громади виїзд на звернення ОСОБА_1 , щодо даної події, а також відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів.
14.11.2024 отримано відповідь на запит від начальника Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, щодо інформації про реагування на повідомлення, по зверненню ОСОБА_1 , поліцейським офіцером громади.
14.11.2024 отримано відповідь на запит від начальника Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, щодо складу СОГ, який здійснював реагування на повідомлення, по зверненню ОСОБА_1 
08.11.2024 начальником СД ВнП №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області допитано у якості свідка ОСОБА_4 .
12.11.2024 начальником СД ВнП №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області допитано у якості свідка (працівника поліції, який перебував у складі СОГ) ОСОБА_5 .
13.11.2024 начальником СД ВнП №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області допитано у якості свідка (працівника поліції, який перебував у складі СОГ) ОСОБА_6 .
15.11.2024 начальником СД ВнП №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області допитано у якості свідка (працівника поліції, який перебував у складі СОГ) ОСОБА_7 .
28.02.2025 дізнавачем СД ВнП №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області направлено запит до директора ДП «Хмельницьке» стосовно відеозаписів із камер відеоспостереження, які знаходяться на території вказаної установи.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконних рішень та бездіяльності службових осіб Держави Україна, що призвело до порушення його конвекційного права на ефективний засіб юридичного захисту внаслідок надмірної тривалості кримінального провадження №12023243560000061, за період з 20.02.2025 по 31.03.2025, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів склад цивільного правопорушення, що є юридичною підставою відповідальності держави за завдані йому збитки. Зокрема, позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження незаконності процесуальних рішень, дій слідчого чи прокурора під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, чи їх оскарження позивачем в порядку, передбаченому процесуальним законом, а також що такими діями було заподіяно шкоди його правам та інтересам, у тому числі моральної шкоди, та не надано доказів на підтвердження її розміру.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.
Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (частина перша та друга).
За змістом частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до частини першої статті 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Згідно з частиною першою статті 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Статтею 1176 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що в деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.
При цьому, на потерпілого (позивача) покладається обов`язок довести факт неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).
Право на відшкодування моральної шкоди виникає у особи, у тому числі внаслідок неправомірних дій щодо неї або членів її сім`ї, якщо це призвело до фізичних і душевних страждань потерпілого.
У випадку завдання громадянинові моральної шкоди внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб шкода відшкодовується державою незалежно від вини цих органів та осіб.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури та суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). При цьому обов`язок відшкодувати завдану шкоду, в тому числі моральну шкоду, покладається не на орган державної влади або посадову (службову) особу, незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю яких завдано шкоду, а на державу.
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовано тим, що внаслідок надмірної тривалості кримінального провадження порушено його право на ефективний засіб юридичного захисту та завдано йому моральну шкоду.
Проте, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів про те, що відносно ОСОБА_1 були вчинені неправомірні дії, які знаходяться у прямому причинному зв`язку із завданням останньому шкоди. Також у справі відсутні докази щодо завдання ОСОБА_1 моральної шкоди та її розмір.
За таких обставин, суд першої інстанції правильно керувався тим, що ОСОБА_1 не довів склад цивільного правопорушення, що є юридичною підставою відповідальності Держави Україна перед ним за завдані збитки, а тому позов в цій частині є необґрунтованим.
Посилання ОСОБА_1 на доведеність вимог і неналежну оцінку судом досліджених доказів не відповідають фактичним обставинам справи.
Суд першої інстанції правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги про те, що суд не дотримався норм матеріального права, є помилковими.
Висновки суду першої інстанції в частині відмови в позові про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконних рішень та бездіяльності службових осіб Держави Україна, що призвело до порушення його конвекційного права на ефективний засіб юридичного захисту внаслідок надмірної тривалості кримінального провадження №12023243560000061, за період з 20.02.2025 по 31.03.2025відповідають установленим обставинам справи та не суперечать правовим позиціям Верховного Суду, на які ОСОБА_1 послався в апеляційній скарзі.
Безпідставними є доводи апеляційної скарги щодо незаконного сформованого складу суду, оскільки визначення складу суду для розгляду цієї справи здійснено Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою відповідно до Засад використання автоматизованої системи документообігу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, затверджених зборами суддів Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.03.2025 та Положення про автоматизовану систему документообігу, затвердженого рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 №39 (із змінами, внесеними згідно з рішенням Ради суддів України від 26.03.2025 №15), які є чинними.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 377, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 серпня 2025 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої надмірною тривалістю кримінального провадження №12023243560000061 за період з 05.05.2023 по 19.02.2025 скасувати і закрити провадження в цій частині позовних вимог.
В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач      І.В. П`єнта

Судді:       А.П. Корніюк 

О.І. Талалай