УКРАЇНА
 
БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 361/10882/25 
Провадження № 2/361/4054/25 
15.04.2026 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2026 року        м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді  Червонописького В.С., 
при секретарі судового засідання  Тихоненко І.В.,
позивача     ОСОБА_1 ,
представника позивача   Ліщук О.В.,
відповідача   ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Броварського міськрайонного суду Київської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:
У вересні 2025 року адвокат Ліщук О.В. яка діє від імені і в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулася до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.
Позовну заяву мотивує тим, що 03 червня 2006 року був зареєстрований шлюб між позивачем ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2 відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №830. 
Від цього шлюбу у подружжя народилась дитина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що посвідчується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 27.02.2018 року, який постійно проживає разом зі мною. 
22 листопада 2013 року шлюб між ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2 було розірвано. 
Згідно з судового наказу Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2021 року з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , стягувались аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 сину ОСОБА_5 виповнилось 18 років. Станом на день подачі позову до суду Гліб є студентом 1-го курсу денної форми навчання факультету машинобудування Технічного університету у Кошице (TUKE).
Навчання в університеті безкоштовне, але проживання у гуртожитку платне. Також ОСОБА_5 необхідно харчуватись, одягатись та час від часу лікуватись. 
У зв`язку із навчанням, ОСОБА_6 потребує матеріальної допомоги. Підпрацьовувати він не може, так як навчаючись в іншій країні на денній формі навчання дуже важко призвичаїтись до нових умов життя. Крім того, існують витрати на проїзд та харчування, одяг, мобільну та комп`ютерну техніку, яка потрібна для повноцінного навчання. 
Відповідач, ОСОБА_7 , може надавати матеріальну допомогу сину.
Зазначала, що відповідач зможе щомісячно сплачувати аліменти без погіршення його матеріального стану, оскільки інших аліментів на утримання не сплачує, стягнень за виконавчими документами не проводиться.
Вказувала, що син поділився інформацією з батьком про вступ до іноземного навчального закладу та у зв`язку із цим потребі в допомозі. На що відповідач не відреагував.
Просила суд стягнути на користь позивача ОСОБА_1 з відповідача ОСОБА_2 , на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі частки заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років за умови продовження навчання. Допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 02.10.2025 року відкрито позовне провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.
23 грудня 2025 року відповідач ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, що за інформацією, наданою ОСОБА_1 у позовній заяві позивачка зареєстрована та проживає у місті Бровари Київської області. Однак, син ОСОБА_3 вступив до Технічного університету у місті Кошице (далі TUKE) Словацької республіки на денну форму навчання, що передбачає щоденне знаходження Гліба у місті Кошице Словацької республіки, де знаходиться відповідний факультет TUKE. Відстань від м.Бровари Київської області України до м.Кошице Словацької республіки складає близько 900 км, що не передбачає щоденного проїзду з місця реєстрації до місця навчання. Проживання сина ОСОБА_3 у м.Кошице Словацької республіки також підтверджується позивачкою наданням копії договору оренди квартири у м.Кошице. 
Крім того, станом на 10.09.2025 син ОСОБА_3 вже перебував у м.Кошице Словацької республіки (особиста переписка з використанням ресурсу Viber). 
Відповідно до зазначеного, син ОСОБА_3 на дату подання позивачкою позовної заяви до Броварського міськрайонного суду (16.09.2025) вже проживав окремо від обох своїх батьків та планує проживати у м.Кошице до закінчення навчання. 
На дату подання позивачкою позовної заяви до Броварського міськрайонного суду (16.09.2025) ОСОБА_3 виповнилось 18 років. Відповідно, він є повнолітнім громадянином України, наділеним всіма правами, передбаченими законодавством України.
Зважаючи на зазначене, відповідач заперечує щодо вимоги позивача стягувати аліменти на її користь, особливо беручи до уваги той факт, що в абзаці 8 сторінки 3 позовної заяви позивач заявляє намір витрачати отримані аліменти на свої потреби (стор. 3 справи №361/10882/25)). 
Зазначає, що у позовній заяві ОСОБА_3 зазначено як третю особу. 
Згідно з частиною третьою статті 52 Цивільного процесуального Кодексу України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки позивача.
Заперечує щодо надання неправдивої інформації у позовній заяві.
Через постійне перешкоджання позивачем у спілкуванні з сином, був змушений звернутись до органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини. Відповідно до рішенням Виконавчого комітету Броварської міської ради від 24.05.2022 №231 визначено наступний порядок участі ОСОБА_2 у вихованні неповнолітнього сина ОСОБА_3 : III неділя кожного місяця з 10.00 год. до 18.00 год., літні канікули – 7 днів за попередньою домовленістю з матір`ю та сином. 
Відповідно до зазначеного відповідач нарешті мав можливість більш-менш постійно бачитись із своїм сином та без присутності позивачки. Зустрічався та проводив час із сином ОСОБА_3 кожної неділі, крім тих днів, коли позивач перешкоджала цьому своїми протиправними діями, про що складені відповідні протоколи представників Національної поліції України. 
При цьому він постійно 365(6) днів на рік був із сином ОСОБА_5 на зв`язку. Факти їх зустрічей та навіть декількох відвідувань його помешкання позивачем можуть підтвердити батьки – ОСОБА_8 , 1953 року народження та ОСОБА_9 , 1955 року народження. 
При цьому з боку позивача та сина ОСОБА_3 не було жодної спроби чи пропозиції укласти договір про сплату аліментів або обговорити інші варіанти утримання сина, який буде продовжувати навчання, передбачені СКУ. 
Заперечую щодо розміру аліментів, зважаючи на його неспроможність надавати матеріальну допомогу у заявленому розмірі, відсутність доказів позивача щодо витрат на проживання та навчання, можливість утримання ОСОБА_3 під час навчання позивачем. 
Наголошував, що позивачем заявлено, але не підтверджено його спроможність надавати зазначену матеріальну допомогу. При тому, що позивач має набагато більше офіційної інформації про склад його сім`ї (з попередніх справ щодо стягнення аліментів), вона у позовній заяві завідомо надає неповну інформацію, чим вводить суд в оману. 
Акцентував увагу, що перебуває у шлюбі з ОСОБА_10 , 1979 року народження. У цьому шлюбі у подружжя народився син – ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Наразі ОСОБА_11 , згідно із положеннями статті 6 СКУ є малолітньою дитиною, яка потребує повного утримання, включаючи здорове харчування, часте лікування, постійне забезпечення повної зміну одягу та взуття для кожного сезону року через активне зростання, забезпечення фізичного, інтелектуального та включаючи придбання розвиваючих іграшок, емоційного розвитку, включаючи велосипеду, роликів, скейту, книжок (чим я забезпечував у дитинстві Гліба), відвідувань басейну, спортивних занять, занять з логопедом тощо, забезпечення безпеки пересування та нормальних умов проживання, інших обов`язкових витрат. 
Крім того, наголошував, що у нього з дружиною на утриманні перебуває неповнолітня дитина – ОСОБА_12 , 2011 року народження. 
Крім того, згідно з частиною першою статті 202 та частиною першою статті 203 СКУ повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. 
Дочка, син зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. 
Посилався, що його батьки ОСОБА_8 , 1953 року народження та ОСОБА_9 , 1955 року народження наразі є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. 
Батьку ОСОБА_8 встановлено 2 групу інвалідності, матері ОСОБА_9 встановлено 3 групу інвалідності через онкозахворювання. За станом здоров`я батьки не можуть працювати, тож він матеріально утримую своїх батьків із забезпеченням харчування, утримання будинку (місця проживання), забезпеченням їх пересування та інших необхідних витрат. 
Враховуючи склад сім`ї, на частковому або повному утриманні відповідача перебувають: відповідач – ОСОБА_2 , малолітній син – ОСОБА_11 , повнолітній син – ОСОБА_3 , неповнолітній син – ОСОБА_12 , непрацездатний батько з інвалідністю – ОСОБА_8 , непрацездатна матір з інвалідністю – ОСОБА_9 , дружина – ОСОБА_10 . 
З початком війни рівень споживчих цін на продукти, товари та послуги збільшився у 3-5 разів, при цьому рівень його доходу не збільшився. 
Наголошував, що матеріальне становище навіть стало набагато гірше. 
Починаючи з 2004 року та по теперішній час відповідач працює у ДП «Регіональні електричні мережі». Посадовий оклад становить 27926,00 грн, з якого під час виплат зарплати відповідно до статей 9, 162, 163, 167, пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України обов`язково утримуються 23% податків: податок на доходи фізичних осіб 18%, військовий збір 5%. 
Крім того, у зв`язку із суттєвим погіршенням платіжної спроможності підприємства, де він працює, керівництвом повідомлено його щодо можливого скорочення штату, вимушених відпусток без збереження заробітної плати та надано Повідомлення про зміну істотних умов праці (наказ ДП «РЕМ» від 11.12.2025 №297), яким йому встановлено неповний робочий тиждень, а саме: робочі дні вівторок, середа, четвер з оплатою пропорційна відпрацьованому часу. 
Відповідно до зазначеного Повідомлення заробітна плата відповідача скорочується на 40%. 
Крім того, протягом останніх років значно погіршився стан його здоров`я. Так, відповідно результатам обстеження та висновкам лікарів йому встановлено рекомендації щодо обмеження фізичної активності та він має необхідність у постійних додаткових платних обстеженнях. 
Враховуючи зазначене, заперечує щодо розміру аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, заявлені у позовній заяві з огляду на відсутність у нього можливості надавати матеріальну допомогу у заявленому розмірі та на можливість позивача утримувати ОСОБА_3 під час навчання.
Вказував, що син здобув гарантовану Державою безкоштовну дошкільну, середню, професійно-технічну освіту у м. Бровари та планував (за словами сина) вступати на конкурсній основі до Національного транспортного університету (м.Київ). 
Рішення щодо подальшого здобування вищої освіти сином Глібом за кордоном приймалось позивачем самостійно, без відома відповідача та погодження з ним. Син, вже по факту його участі у вступній кампанії до TUKE (м. Кошице Словацької республіки), сповістив його про це. 
На офіційному сайті TUKE у загальному доступі розміщено інформацію щодо надання студентам TUKE можливості проживання у гуртожитках навчального закладу. При цьому зазначено, що TUKE має великі можливості щодо поселення студентів різних ВУЗІВ, однак студентам TUKE надається перевага перед студентами інших навчальних закладів. Також розміщено інформацію щодо адрес цих гуртожитків, умов бронювання місць у них та вартості проживання у зазначених гуртожитках. 
Так, відповідно до зазначеного, гуртожитки TUKE у м. Кошице Словацької республіки розміщено за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 . 
Також, згідно з інформаційним повідомленням для першокурсників 2025/2026 навчальних років на офіційному сайті TUKE у загальному доступі розміщено інформацію щодо порядку та термінів бронювання місць у гуртожитках TUKE, внесення застави у розмірі 120 євро, отримання підтвердження щодо акцепту заявки на бронювання місць у гуртожитках TUKE та банківські реквізити для здійснення оплати. 
Необхідно зазначити, що позивачем не надано жодного доказу щодо проживання сина у зазначених гуртожитках, наміру забронювати у гуртожитках TUKE місце, передоплати або оплати за проживання у гуртожитку. 
Натомість, позивачем у позовній заяві надано інформацію щодо оренди квартири у АДРЕСА_4 , що не є офіційним гуртожитком TUKE.
При цьому позивачем додано «документ», який начебто має підтверджувати оренду квартири ОСОБА_3 у м.Кошице Словацької республіки. Звертає увагу суду, що наданий «документ» не може бути доказом витрат на проживання мого сина в м.Кошице Словацької республіки з метою проходження навчання, оскільки: по тексту всього «документу» використовуються скорочення назви сторін цього контракту, визначені як Орендодавець та Орендар, однак в жодному місці цього контракту не визначено, яка особа є Орендодавцем, а яка – Орендарем. Визначення сторін у договорі є істотною умовою, але у цьому контракті зазначена інформація відсутня; у «документі» відсутнє підтвердження волевиявлення сторін, щодо укладення цього контракту. На останній сторінці контракту відмічено якісь позначки, які мали означати підписи, однак визначити яку саме особу вони ідентифікують не є можливим, через відсутність цієї інформації; у «документі» відсутня дата підписання, а відповідно й початок дії цього контракту. Позначка «19.2025» не відповідає жодному офіційному формату визначення дати, і точно не є місяцем укладення цього контракту; відсутнє підтвердження проведення оплати за проживання (банківський чек, виписка з банківської карти тощо), хоча ОСОБА_3 проживає у м.Кошице Словацької республіки з вересня 2025 року та на день подання позовної заяви мав провести як мінімум передоплату за оренду житла, про що зазначено у відповідному розділі «документу». 
Зважаючи на зазначене, додавання цього «документу» до позовної заяви більш схоже на спробу позивачкою підлогу доказів щодо підтвердження позовних вимог. 
В свою чергу, ОСОБА_1 на день подання позовної заяви дітей на утриманні не має, аліментів на утримання не сплачує, стягнення за виконавчими документами не проводиться. 
Зважаючи на зазначене, а також на рішення, щодо розміру матеріальних витрат на проживання та витрат супутніх навчанню в іншій країні, які позивач приймає одноособово, вважає, що ОСОБА_1 може нести такі матеріальні витрати на сина, що продовжує навчання, без погіршення її матеріального стану. 
Просив суд, зважаючи на порушення позивачем положень частини третьої статті 199 СКУ та обґрунтування, викладені у пункті 1 цього відзиву відмовити розгляді позовних вимог за позовною заявою у разі подання третьою особою самостійних вимог щодо предмету спору змінити особу позивача ОСОБА_1 на ОСОБА_3 . Визначити одержувачем аліментів виключно сина – ОСОБА_3 та зобов`язати ОСОБА_3 надати IBAN банківського рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_3 та інші необхідні реквізити фінансової установи, для проведення визначених судом перерахувань пов`язаних із сплатою аліментів на навчання ОСОБА_3 . Встановити розмір аліментів на повнолітнього сина ОСОБА_3 , що продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн, щомісячно до досягнення ОСОБА_3 23 років за умови продовження навчання. У разі призначення стягнення з відповідача аліментів, зобов`язати позивача щорічно до початку кожного поточного навчального року надавати відповідачу підтвердження відповідного навчального закладу щодо продовження навчання ОСОБА_3 до закінчення строку дії відповідного рішення суду. 
12 січня 2026 року представник позивача – адвокат Ліщук О.В. подала відповідь на відзив на позовну заяву. В обґрунтування зазначала, що ОСОБА_6 потребує матеріальної допомоги на витрати, пов`язані з навчанням, а саме: оплата за проживання у гуртожитку, оплата за електроенергію, житлово-комунальні послуги, придбання квитків для проїзду як в межах міста, де він навчається, так і міжміських на дорогу додому на вихідні та канікули, придбання продуктів харчування, засобів гігієни та навчального приладдя. Колишній чоловік позивача на цей час аліментів нікому не платить, стягнення за виконавчими документами з нього не проводяться, він є платоспроможною, працездатною та фізично здоровою особою, а також таким, що має всі можливості для отримання стабільного і достатнього доходу для забезпечення, зокрема належного утримання своєї дитини, яка продовжує навчання, однак жодної допомоги не надає, хоча зобов`язаний таку надавати. 
Загальні витрати у зв`язку із навчанням Гліба за кордоном на 2025- 2026 навчальний рік складаються з вартості житла в розмірі 325 євро в місяць, починаючи з 03 листопада 2025 року, завдатку на житло в розмірі О євро додається копія квитанції додаються копії квитанції Raiffeisen Bank №2751103348 від 02.11.2025 на суму 51500, 00 грн, Raiffeisen Bank №2769910679 від 15.11.2025 на суму 20 000, 00 грн, Raiffeisen Bank №2818066439 від 17.12.2025 року на суму 16300, 00 грн. (додатки 14-16), вартості страхування (виїзд за кордон на навчання можливе лише при наявності страховки) 8145,00 грн та вирішення адміністративних питань щодо легалізації перебування в Словаччині: виготовлення довідки про несудимість 2200,00 грн додається копія квитанції Raiffeisen Bank №2605818716 від 15.09.2025 року на суму 2200, 00 грн плюс переклад 30 євро та проходження медичного огляду для відкриття медичної картки студента в сумі 130,00 євро, придбання проїзного квитка на два місяці в сумі 60 євро. 
Зазначає, що наразі відповідачу жодних перешкод у виконанні свого батьківського обов`язку немає.
Врахувавши принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дітей, матеріальний стан платника аліментів слід зробити обґрунтований висновок про можливість стягнення з ОСОБА_2 аліментів на повнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі частки від усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи стягнення з 16 вересня 2025 року і до закінчення ним навчання. 
Такий розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення потреб ОСОБА_3 , його фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, з огляду на матеріальне забезпечення, стиль та рівень його життя з моменту народження, а також з урахуванням рівності прав дітей. 
Так Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі №644/3610/16 (провадження №61-12782св18) зробив висновок про те, що СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. 
Наголошувала, що позивач заявила вимоги у тому розмірі, які є необхідними для гармонійного та фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку Гліба, а також з урахуванням рівності прав дітей та реалізації особою права на освіту.
Звертала увагу, що ОСОБА_3 зареєстрований та проживає в Україні разом з матір`ю, позивачкою (адреса реєстрації: АДРЕСА_5 , адреса проживання: АДРЕСА_6 і на навчання він відбув до Технічного університету у місті Кошице (далі - TUKE) Словацької республіки тимчасово. 
Стверджувала, що лише позивач разом зі своїм батьком відвозили ОСОБА_5 на навчання. Тільки позивач турбується і постійно передає і передачі і посилки і переводить кошти сину: для придбання ноутбука, навчального приладдя, необхідних навчальних посібників, для оплати оренди житла, харчування (додаток копія квитанції Raiffeisen Bank № 2670057171 від 29.09.2025 року на суму 5000, 00 грн, копія квитанції Raiffeisen Bank №2671067113 від 30.09.2025 року на суму 29000, 00 грн, копія квитанції Raiffeisen Bank №2673531632 від 01.10.2025 року на суму 44000, 00 грн, копія квитанції Raiffeisen Bank №2743966232 від 29.10.2025 року на суму 35000, 00 грн, копія квитанції Raiffeisen Bank №2757383153 від 06.11.2025 року на суму 5000, 00 грн, копія квитанції Raiffeisen Bank №2771382153 від 17.11.2025 року на суму 5900, 00 грн., копія квитанції Raiffeisen Bank №2787236674 від 26.11.2025 року на суму 1098, 00 грн., копія квитанції monobank №Р4MB-АХ8C- 3Н13-8B70 від 28.11.2025 на суму 20000, 00 грн. 
Дуже часто в утриманні сина позивачу допомагає батько позивача ОСОБА_13 . 
Відповідач за період з вересня 2025 року лише один раз набрав свого сина по телефону. 
Зазначала, що перебування сина ОСОБА_3 у м.Кошице Словацької республіки на навчанні не говорить про те, що він не становить з мамою одну сім`ю і що він не перебуває на утриманні матері. 
Проживання сина ОСОБА_5 окремо від обох своїх батьків у м.Кошице до закінчення навчання зовсім не говорить про те, що його не утримує мама. 
Аліменти, які є власністю дитини витрачаються виключно на потреби сина. 
Акцентувала увагу, що відповідач описку в тексті позовної заяви трактує як витрату аліментів на потребу позивача, що є помилкою. 
Доказів того, що відповідач матеріально утримує своїх батьків із забезпеченням харчування, утримання будинку (місця проживання), забезпеченням їх пересування та інших необхідних витрат суду не надано. 
Відповідач не надав довідки про заробітну плату (доходи), не надав довідки з податкової інспекції про свої доходи. 
Вказує, що ОСОБА_2 має стабільну заробітну плату, тому має можливість надавати допомогу на утримання сина.
Щодо доводів відповідача про стан його здоров`я, посилалася на той факт, що він зазначаючи, що не може надавати матеріальне утримання сину ОСОБА_5 , за станом свого здоров`я, не надає доказів того, що він є людиною з особливими потребами-інвалідом або таким, що потребує догляду сторонньою особою і не підтверджує це належними та допустимими доказами, що передбачено чинним законодавством. 
Стверджувала, що відповідач вводить суд в оману, стверджуючи, що позивач одноособово вирішила питання про вступ ОСОБА_5 за кордон. Влітку 2025 року, під час офіційної зустрічі, за графіком, відповідач запитав сина чи не розглядає той можливість навчання за кордоном. Гліб признався, про варіанти вступу в Словацький університет та розповів, що навіть вивчає мову онлайн. На що відповідач відреагував схвально. І навіть казав, що розглядає варіант вступу за кордон сина дружини – ОСОБА_14 . 
Зазначає, що рішення про поселення дітей у державний гуртожиток вирішує університет. І тому можливості повпливати на це рішення у позивача не було. Але про можливе поселення у приватний гуртожиток, який дорожчий за державний, було завчасно попереджено. 
Оскільки подавати всі документи для вступу в університет особисто не було можливості через те, що університет, не український, то це здійснювалось через агентство, яке надає відповідні послуги. В даному випадку не потрібно було постійно виїжджати за кордон, а просто надати потрібні документи агентству, яке діяло в інтересах дитини, згідно з підписаного договору. Відповідно питання гуртожитку розглядав університет згідно з поданих документів. 
29 січня 2026 року відповідач ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку подав заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких зазначав, що заперечує щодо подання позовної заяви про стягнення аліментів особою позивача та вимог позивача стягувати аліменти на її користь. 
Вказував, що відповідно до положень статті 199 СКУ, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. 
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. 
Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. 
Позивачем та її представником у відповіді на відзив підтверджено постійне проживання сина ОСОБА_3 , 2007 року народження окремо від позивача на весь період його навчання на денній формі навчання у Технічному університеті у місті Кошице (далі – TUKE) Словацької республіки, де знаходиться відповідний факультет TUKE. 
Намір сина щодо начебто тимчасового проживання окремо від позивача, викладений позивачем у відповіді на відзив, не має під собою ніякого підґрунтя та є порожніми словами. 
Разом з цим, період часу по закінченню сином навчання або у разі припинення ним навчання не відноситься до суті справи, щодо якої подана позовна заява про стягнення аліментів. 
Заперечував щодо розміру аліментів, заявлених позивачем у позовній заяві та відповіді на відзив, зважаючи на його неспроможність надавати матеріальну допомогу у заявленому розмірі, відсутність доказів позивача щодо витрат на проживання та навчання, можливість утримання ОСОБА_3 під час навчання матір`ю та дідусем. 
Наголошував, що позивачем у відповіді на відзив надано підтвердження щодо матеріальної можливості самостійно утримувати повнолітнього сина ОСОБА_3 , 2007 року народження, без погіршення її матеріального стану. 
Позивачем не надано жодного документу, який би підтверджував витрати коштів пов`язані з навчанням сина (наприклад, рахунки на сплату навчальних посібників, проживання в гуртожитку навчального закладу, проїзд від гуртожитку до навчального закладу тощо). 
Представниками сторони позивача у відповіді на відзив наведено приклад судового рішення щодо врахування при визначені розміру аліментів вартості різних товарів та послуг, однак не надано жодного підтвердження понесення таких витрат стороною позивача. 
При цьому зазначені витрати не обов`язкові у певних випадках. Так, у разі проживання у власній домівці або домівці родичів, витрати на проживання відсутні. У разі проживання у безпосередній близькості до місця навчання (TUKE надає своїм студентам таку можливість) або користування велосипедом (TUKE забезпечує місця паркування велосипедів, що видно з фотографій, розміщених на офіційному сайті TUKE у загальному доступі), витрати на проїзд до навчального закладу відсутні. У разі надання навчальним закладом навчальних матеріалів або доступу до них в електронному вигляді, що відповідає сучасній тенденції, витрати на підручники відсутні. 
Звертав увагу суду, що надані позивачем документи (перекази коштів з картки на картку, підроблений контракт щодо оренди квартири, копії якихось паперів на недержавній мові без офіційного перекладу) не можуть бути доказами/ обґрунтуванням зазначених витрат на навчання, оскільки: додані до відповіді на відзив копії виписок про банківські операції не пов`язані із оплатою товарів або послуг, це звичайне переведення коштів, яке банківська система дозволяє виконувати щоденно необмежену кількість разів однієї банківської картки на іншу банківську картку та у зворотному порядку; доданий до позовної заяви «папірець» (додаток 8), який начебто має підтверджувати оренду квартири ОСОБА_3 у місті Кошице Словацької республіки, як він і зазначав у відзиві на позовну заяву, не визначає осіб Орендодавця та Орендаря, щодо яких визначені права та обов`язки цього «документу», як би цього не хотілося представникам сторони позивача. А перша сторінка додатку 8 явно не відноситься до наступних сторінок цього начебто «документу» і також не визначає осіб Орендодавця та Орендаря; доданий представниками позивача до відповіді на відзив папірець на недержавній мові, що не містить перекладу на українську мову, взагалі не є доказом чи підтвердження будь чого. 
У зв`язку з вищевикладеним просив суд, зважаючи на порушення позивачем положень частини третьої статті 199 СКУ та обґрунтування, викладені у пункті 1 відзиву на позовну заяву та у пункті 2 цього заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, відмовити у розгляді позовних вимог за позовною заявою або у разі подання третьою особою самостійних вимог щодо предмету спору змінити особу позивача ОСОБА_1 на ОСОБА_3 ; беручи до уваги обґрунтування, викладені у пункті 1 відзиву на позовну заяву та у пункті 2 цього заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, визначити одержувачем аліментів виключно сина ОСОБА_3 та зобов`язати ОСОБА_3 надати IBAN банківського рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_3 , та інші необхідні реквізити фінансової установи, для проведення визначених судом перерахувань пов`язаних із сплатою аліментів на навчання ОСОБА_3 ; враховуючи обґрунтування, викладені у пункті 3 відзиву на позовну заяву та у пунктах 3 та 4 цього заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, встановити розмір аліментів на повнолітнього сина ОСОБА_3 , що продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн, щомісячно до досягнення ОСОБА_3 23 років за умови продовження навчання; з метою забезпечення дотримання учасниками спору вимог частини другої статті 199 СКУ, у разі призначення стягнення з відповідача аліментів, зобов`язати позивача щорічно до початку кожного поточного навчального року надавати відповідачу підтвердження відповідного навчального закладу щодо продовження навчання ОСОБА_3 до закінчення строку дії відповідного рішення суду.
10.02.2026 року через канцелярію суду відповідач ОСОБА_2 подав клопотання, в якому просив суд розглянути справу №361/10882/25 з повідомлення (викликом) сторін, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.
10.02.2026 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Призначено судове засідання на 17 березня 2026 року об 11 год. 00 хв.
17.03.2026 року позивач ОСОБА_1 через канцелярію суду подала позовну заяву із зменшеними позовними вимогами. В обґрунтування позову ОСОБА_1 просила суд стягнути на її користь – позивача ОСОБА_1 з відповідача ОСОБА_2 , на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі частки заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 15 вересня 2025 року і по 09 січня 2026 року включно. Допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць.
Ухвалою суду від 08.04.2026 року прийнято заяву про зменшення позовних вимог по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свій позов та позов про зменшення позовних вимог підтримала в повному обсязі. Просила суд задовольнити. Пояснення надала аналогічні до позовних вимог.
Представник позивача – адвокат Ліщук О.В. підтримала доводи позовної заяви та просила врахувати доводи, викладені в позові про зменшення позовних вимог. Просила суд їх задовольнити. Пояснення надала аналогічні до позовних вимог.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні просив суд в позові ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, у зв`язку з необґрунтованим позовом і невірним викладенням всіх обставин справи. Просив суд доводи, врахувати викладені ним в відзиві на позовну заяву та запереченні на відповідь на відзив на позовну заяву. 
Третя особа: ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся в передбачений ЦПК спосіб.
Заслухавши пояснення учасників процесу, повно та об`єктивно дослідивши і оцінивши всі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Згідно з свідоцтва про народження, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 та його батьками є ОСОБА_2 і ОСОБА_1 (а.с. 9).
Відповідно до ксерокопії, переклад якої виконано зі словацької мови на українську мову довідки Деканату Факультету машинобудування Технічного університету у місті Кошиці вихідний номер 32070/2025 м. Кошиця 03.06.2025 року вбачається, що ОСОБА_15 , АДРЕСА_7 зарахований на навчання за програмою підготовки: «Автомобільне виробництво» (перший рівень вищої освіти, денна форма), спеціальності «Машинобудівельна промисловість». Факультету машинобудування на 2025-2026 академічний рік (а.с. 14-17).
Згідно довідки від 16.09.2025 виденого Деканатом факультету машинобудування Технічного університету в м. Кошиці, ОСОБА_15 у 2025/2026 навчальному році є студентом 1 курсу програми підготовки бакалаврів денної форми навчання. Навчання триває з 01.09.2025 по 31.08.2026. Стандартна тривалість навчання становить 3 роки.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених уст. 182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Аналіз ст.ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.
СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.
Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Так, Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Судом встановлено той факт, що у зв`язку з навчанням, повнолітня дитина потребує матеріальної допомоги, яку має надавати, відповідач.
Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Щодо доводів відповідача ОСОБА_2 про те, що на його утриманні перебувають похилого віку батьки з інвалідністю суд оцінює ці доводи критично, оскільки підтверджуючих документів суду відповідачем не було надано.
Щодо доводів відповідача про утримання ним малолітньої дитини від теперішнього шлюбу та дитини дружини від попереднього шлюбу судом враховано, що даний факт не звільняє ОСОБА_2 від обов`язку утримання його повнолітнього сина – ОСОБА_3 .
Судом взято до уваги надану відповідачем ОСОБА_2 довідку про стан здоров`я, а саме консультативний висновок невролога, разом з тим суд оцінює дану довідку критично, оскільки відповідач перебуває на керівній посаді, тобто працює, отже його стан здоров`я не є таким, що суд оцінює, що може звільнити від сплати аліментів.
Разом з тим, суд погоджується з аргументами відповідача, що наведені позивачем доводи про перерахування коштів не вказують на безпосередню оплату позивачем витрат на навчання дитини, оскільки квитанцій про оплату навчання сина не надходило.
Проте сам факт зарахування та перебування особи на навчанні за кордоном дає суду підстави вважати, що дитина дійсно навчалася, а отже позивач має право на звернення до суду з даним позовом.
Крім того, судом враховано, що повнолітня дитина сторін – ОСОБА_3 навчався на денній формі навчання.
Відповідно до листа-відповіді в.о. начальника Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України ОСОБА_16 вбачається, що ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 09 вересня 2025 року перетнув пункт пропуску Ужгород (напрям виїзд) о 09:02:34. 09 січня 2026 року о 12:54:09 ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 перетнув кордон на пункті пропуску Ягодин (напрям в`їзд), що підтверджує факт перебування ОСОБА_3 за межами України в зазначений період.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн за розгляд позовної вимоги про стягнення аліментів.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання – задовольнити.
Стягнути на користь позивача ОСОБА_1 з відповідача ОСОБА_2 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі частки заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 15 вересня 2025 року і по 09 січня 2026 року включно.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. ст. 358 ЦПК України.

Відомості про сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_8 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_9 .
Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_8 .

Суддя        В.Червонописький