УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №293/1505/25 Головуючий у 1-й інст. Збаражський О. М. 
Номер провадження №33/4805/629/26
Категорія ч.1ст.130 КУпАП Доповідач Рябенька Т. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Рябенька Т.С., за участі секретаря Хрус С.А., захисника Хільчевського С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника Хільчевського Сергія Олександровича, на постанову Черняхівського районного суду Житомирської області від 27 січня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
встановила:
Постановою судді Черняхівського районного суду Житомирської області від 27 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №527579 встановлено, що 30.11.2025 о 01 год. 25 хв. с.Андріївка, вул.Черняхівська, 3, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Renault Trafik, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосування приладу Алкотестер Драгер 6820 або, та в медичному закладі відмовився на портативний відеореєстратор поліцейського 859027, чим порушив п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, захисник Хільчевський СО. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що матеріали справи містять недопустимі докази, а саме протокол серії Р1 № 527579 від 30.11.2025 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, постанову за ч. 2 ст. 122 КУпАП, що складені від імені лейтенанта поліції Смірнова А.Ю. - сержантом поліції Косякевичем В.Р. та підписані ОСОБА_2 . Звертає увагу суду на той факт, що відповідно до доказів наявних в матеріалах справи ідентифікувати, що інший поліцейський якого відображено на відео є саме лейтенантом ОСОБА_2 , а не іншою особою не можливо, адже в порушення вищезазначеного закону поліцейський не представився. Також зі змісту протоколу ЕПР1 № 527579 від 30.11.2025 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, постанова від 30.11.2025 року за ч. 2 ст. 122 КУпАП, яка була покладена Черняхівським районним судом Житомирської області, не долучалася, отже не могла бути взята до уваги судом при розгляді справи.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, його захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно зі ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст. 251 КУпАП.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Так, з протоколу по адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №527579 встановлено, що 30.11.2025 о 01 год. 25 хв. с.Андріївка, вул.Черняхівська, 3, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Renault Trafik, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосування приладу Алкотестер Драгер 6820 або, та в медичному закладі відмовився на портативний відеореєстратор поліцейського 859027, чим порушив п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2).
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а у разі незгоди особи на проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Згідно вимог ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №527579 від 30.11.2025, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням водія на огляд з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння від 30.11.2025, відеозаписами з портативного відеореєстратора.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності і взаємозв`язку та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводами апеляційної скарги висновків суду не спростовано. Досліджені суддею докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
На наявному в матеріалах справи відеозаписі із автомобільного відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер поліцейських об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення та в достатньому обсязі для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 . Під час апеляційного розгляду справи не були спростовані обґрунтовані та об`єктивні висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозапису, як належному та допустимому доказу.
З відеозапису вбачається, що  ОСОБА_1  працівники поліції зупинили за порушення ПДР та керування транспортним засобом в комендантську годину. ОСОБА_1 факт керування транспортним засобом не заперечував, не заперечував порушення ним правил дорожнього руху. Працівниками поліції Харченку були роз`яснені права (01:28:05) Після виявлення у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння (01:28:40), поліцейський запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням приладу «Драгер» або в медичному закладі, на що ОСОБА_1 категорично відмовився. На запитання працівників поліції чи вживав алкогольні напої, ОСОБА_1 відповів, що вживав давно, горілку пив (стопку горілки пив). 
В подальшому, патрульний поліції відсторонив ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.
Доводи захисника, щодо складання та підписання протоколу не заслуговують на увагу. 
КУпАП не містить прямої заборони на те, щоб технічне заповнення бланка протоколу здійснював один поліцейський (сержант ОСОБА_3 ), а підписував — інший (лейтенант ОСОБА_2 ), за умови, що останній є уповноваженою посадовою особою і безпосередньо виявив правопорушення.
Постанова за ст. 122 КУпАП є доказом законності зупинки транспортного засобу. Оскільки водій порушив ПДР (що зафіксовано постановою), у поліції були законні підстави для зупинки та подальшого виявлення ознак сп`яніння. Вищезазначена постанова міститься в матеріалах справи на аркуші 8.
Протокол підписаний ОСОБА_2 як службовою особою. Факт того, що він не представився на камеру (процесуальне порушення), не спростовує того факту, що він є працівником поліції, який перебував на зміні.
Поліцейські працюють у складі екіпажу. Надання допомоги в оформленні паперів (заповнення бланка) колегою не є підробкою документів, якщо підпис поставила саме та особа, від імені якої складено протокол.
Згідно з практикою ЄСПЛ та ВС, незначні процедурні недоліки не можуть бути підставою для скасування рішення, якщо факт правопорушення, а саме відмова від проходження огляду на стан сп`яніння доведений належними доказами (відеофіксацією).
Відеозаписом підтверджено, що дії працівників поліції відповідали вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 та ст.266 КУпАП. 
Протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395.
Слід зазначити, що законодавство не вимагає безперервної щосекундної фіксації кожного жесту поліцейського (вручення паперу, нахил ручки тощо). На відеозаписі зафіксовано зупинку транспортного засобу, виявлення ознак сп`яніння та відмову їхати пройти огляд на стан сп`яніння, що є підтвердженням складу правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Відмова водія від проходження огляду на місці або в медичному закладі, зафіксована на відео, сама по собі є складом правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Якщо водій відмовився від огляду на місці і не виявив бажання їхати до лікарні (або відмовився від такої пропозиції), процедура вважається дотриманою.
Відеозаписом зафіксоване пропонування ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки так і в медичному закладі, який своєю поведінкою демонстрував відсутність бажання виконувати законні вимоги працівників поліції.
Наведені доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови. 
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не надано.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя
постановила:
Апеляційну скаргу адвоката Хільчевського Сергія Олександровича залишити без задоволення, а постанову судді Черняхівського районного суду Житомирської області від 27 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Т.С.Рябенька