"13" квітня 2026 р. Справа № 363/6087/25 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України
13 квітня 2026 року м. Вишгород 

Вишгородський районний суд Київської області у складі:
Головуючого судді – Рукас О.В.
за участю секретаря судових засідань – Лещенко І.А.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30; код ЄДРПОУ: 35625014) до  ОСОБА_1 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області надійшла вищезазначена позовна заява.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що 20.12.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи укладено договір про надання фінансового кредиту № 44407-12/2024, за змістом якого ТОВ «Стар Файненс Груп» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит на погоджених сторонами умовах, а остання зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за його використання та виконати інші обов`язки передбачені договором. ТОВ «Стар Файненс Груп» свої зобов`язання за договором виконало належним чином, надавши у розпорядження ОСОБА_1 погоджену суму кредиту. У свою чергу, ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість у загальному розмірі 25 200 грн. 00 коп.
25.04.2025 року ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» уклали договір факторингу № 250425, предметом якого є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до витягу з реєстру боржників від ТОВ «Стар Файненс Груп» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 на загальну суму 25 200,00 грн., з яких 6 000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 7 200,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсотках за користування кредитом, а також 12 000, 00 грн. – сума заборгованості за штрафом. 
Також 21.12.2024 року між ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи укладено договір про надання коштів в кредит № 8487471, за змістом якого ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит на погоджених сторонами умовах, а остання зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за його використання та виконати інші обов`язки передбачені договором. ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за договором виконало належним чином, надавши у розпорядження ОСОБА_1 погоджену суму кредиту. У свою чергу, ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість у загальному розмірі 19 350 грн. 00 коп.
27.03.2025 року ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» уклали договір факторингу № 27/03/25, предметом якого є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до витягу з реєстру боржників від ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 на загальну суму 19 350,00 грн., з яких 6 000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 722,40 грн. - заборгованість по несплаченим відсотках за користування кредитом, а також 12 000, 00 грн. – сума заборгованості за пенею, 627,60 грн. - комісія за надання кредиту. 
З урахуванням вищевикладеного ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитними договорами та судові витрати. 
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі було визначено суддю Рукас О.В.
Ухвалою суду від 27.11.2025 року провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання, встановлено строк для реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав, зокрема, на подачу заяв по суті справи.
У судове засідання представник позивача не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання. Разом з позовною заявою представником позивача заявлено клопотання, в якому позовні вимоги було підтримано у повному обсязі, висловлено прохання щодо проведення судового розгляду за відсутності сторони позивача, а також надано згоду на ухвалення заочного рішення суду. На момент ухвалення судового рішення від сторони позивача будь-яких інших заяв, клопотань не надходило.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася. Про дату, час та місце судових засідань повідомлялась в належний процесуальний спосіб, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду за її зареєстрованою адресою проживання.
Як було встановлено судом за результатами перевірки, деякі поштові відправлення, що направлялися судом на ім`я відповідача за зареєстрованою адресою проживання були вручені останній особисто, а деякі повернуті у зв`язку з відсутністю одержувача за вказаною адресою. Станом на момент ухвалення судового рішення від відповідача ані засобами поштового зв`язку, ані на офіційну електронну адресу суду, ані в будь-який інший спосіб не надходило жодних заяв, клопотань, у тому числі відзиву на позовну заяву.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Суд звертає увагу, що положення чинного процесуального законодавства не передбачають обов`язку суду, в якого відсутні відомості щодо місця проживання чи перебування учасника справи, крім як відомостей про офіційно зареєстроване місце проживання/перебування, повторно направляти судові повістки про виклик до суду. Повернення поштового відправлення з відміткою про закінчення строку зберігання, яке відправлялася за офіційно зареєстрованою адресою проживання відповідача, що є єдиними відомостями про його проживання, які перебувають у володінні суду, є належним виконанням суду свого процесуального обов`язку щодо повідомлення особи про дату, час і місце судового засідання, а відповідно вважається належним чином повідомленням особи про проведення судового розгляду.
У Постанові КЦС ВС від 23.01.2023 року у справі № 496/4633/18 зроблено висновок, що листи, що повернулися з відміткою/довідкою поштового відділення про причину повернення – «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими, якщо їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань або на адресу місця реєстрації фізичної особи чи адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування.
Таким чином, відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. 
Враховуючи, що учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися, зважаючи на наявність клопотання сторони позивача про проведення судового розгляду за відсутності представника позивача, зважаючи на відсутність клопотань про відкладення судового розгляду, суд вважає за можливе проводити судове засідання за відсутності учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Судом встановлено, що позивачем було висловлено згоду на проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, засвідчено обізнаність щодо наслідків ухвалення заочного рішення суду.
З урахуванням вищевикладеного, оскільки ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надала, а позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, то суд відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України вважає за необхідне провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів з наступним ухваленням заочного рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши матеріали позовної заяви, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У Постанові КЦС ВС від 16.12.2020 року у справі № 561/77/19 зроблено висновок, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 6, 8 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У Постанові КЦС ВС від 12.01.2021 року у справі № 524/5556/19 зроблено висновок, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.
Судом встановлено, що 20.12.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи укладено договір про надання фінансового кредиту № 44407-12/2024. Договір підписаний ОСОБА_1 з використанням одноразового ідентифікатора електронного підпису Y756.
Відповідно до умов кредитного договору № 44407-12/2024 від 20.12.2024 року сторонами було погоджено наступні умови кредитування: сума кредиту – 6000 грн. 00 коп., яку ОСОБА_1 зобов`язується повернути та сплатити проценти за користування кредитом. Строк кредитування – 120 днів. Кінцева дата погашення кредиту - 18.04.2025 року. За користування кредитом товариством нараховуються проценти в розмірі 1 % в день на залишок заборгованості. Кредит клієнту надається в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта. 
Положення кредитного договору містять відомості щодо реальної вартості наданого кредиту, реальних витрат за кредитом та іншу інформацію щодо специфікації кредитного продукту, який надається ОСОБА_1 .
Таким чином, судом встановлено, що 20.12.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 на підставі укладеного договору виникло кредитне зобов`язання на вищевикладених умовах.
З квитанції з системи іPAY судом встановлено, що ТОВ «Стар Файненс Груп» на виконання умов кредитного договору здійснило переказ грошових коштів у сумі 6 000 грн. 00 коп. на електронний платіжний засіб відповідача (номер транзакції в системі іPAY.ua – 600935246). 
Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «Стар Файненс Груп» свої зобов`язання за кредитним договором виконало належним чином, надавши у розпорядження ОСОБА_1 погоджену суму грошових коштів у якості кредиту.
З розрахунку заборгованості, наданого за період з 20.12.2024 року по 18.04.2025 року, судом встановлено, що на момент продажу кредиту заборгованість ОСОБА_1 за кредитом складала 25 200 грн., з яких: 6000 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 7200 грн.– заборгованість за відсотками, а також сума штрафних санкцій за умовами договору – 12 000 грн.
Судом встановлено, що 25.04.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Стар Файненс Груп» укладено договір факторингу № 250425 від 25.04.2025 року, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язалося передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Стар Файненс Груп», а ТОВ «Стар Файненс Груп» зобов`язалося відступити ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників.
25.04.2025 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підписано акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 250425 від 25.04.2025 року. 
Платіжною інструкцією № 22703 від 29.04.2025 підтверджується перерахування коштів в якості оплати за відступлення права вимог згідно договору факторингу № 250425 від 25.04.2025 року.
Відповідно до реєстру боржників до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги ТОВ «Стар Файненс Груп» до ОСОБА_1 за кредитним договором № 44407-12/2024. Право вимоги передбачає право вимоги заборгованості у загальному розмірі 25 200 грн., з яких: 6000 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 7200 грн.– заборгованість за відсотками, а також сума штрафних санкцій за умовами договору – 12 000 грн.
Разом з тим, судом встановлено, що 21.12.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи укладено договір про надання фінансового кредиту № 8487471. Договір підписаний ОСОБА_1 з використанням одноразового ідентифікатора електронного підпису 372404.
Відповідно до умов кредитного договору № 8487471 від 21.12.2024 року сторонами було погоджено наступні умови кредитування: сума кредиту – 6000 грн. 00 коп., яку ОСОБА_1 зобов`язується повернути та сплатити проценти за користування кредитом. Строк кредитування – 30 днів. Кінцева дата погашення кредиту - 19.01.2025 року. Кредит клієнту надається в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта. 
Положення кредитного договору містять відомості щодо реальної вартості наданого кредиту, реальних витрат за кредитом та іншу інформацію щодо специфікації кредитного продукту, який надається ОСОБА_1 .
Таким чином, судом встановлено, що 21.12.2024 року між ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 на підставі укладеного договору виникло кредитне зобов`язання на вищевикладених умовах.
З довідки судом встановлено, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на виконання умов кредитного договору здійснило переказ грошових коштів у сумі 6 000 грн. 00 коп. на електронний платіжний засіб відповідача.
Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за кредитним договором виконало належним чином, надавши у розпорядження ОСОБА_1 погоджену суму грошових коштів у якості кредиту.
З розрахунку заборгованості, наданого за період з 21.12.2024 року по 19.01.2025 року, судом встановлено, що на момент продажу кредиту заборгованість ОСОБА_1 за кредитом складала 19 350 грн., з яких: 6000 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 722,40 грн.– заборгованість за відсотками, 627,60 грн.- комісія за надання кредиту, а також сума штрафних санкцій за умовами договору – 12 000 грн.
Судом встановлено, що 27.03.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір факторингу № 27/03/25 , відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язалося передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», а ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язалося відступити ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників.
27.05.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підписано акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 року. 
Платіжною інструкцією № 723 від 30.05.2025 підтверджується перерахування коштів в якості оплати за відступлення права вимог згідно договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 року. 
Відповідно до реєстру боржників до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ОСОБА_1 за кредитним договором № 8487471 від 21.12.2024 року. Право вимоги передбачає право вимоги заборгованості у загальному розмірі 19 350 грн., з яких: 6000 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 722,40 грн.– заборгованість за відсотками, 627,60 грн.- комісія за надання кредиту, а також сума штрафних санкцій за умовами договору – 12 000 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Фактором, у свою чергу, може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Таким чином, договірні відносини факторингу передбачають особливий суб`єктний склад, оскільки сторонами такого договору можуть бути лише чітко визначені актом цивільного законодавства особи: клієнтом за договором факторингу може бути будь-яка фізична та юридична особа, які є суб`єктами підприємницької діяльності (ч. 2 ст. 1079 ЦК України), а фактором - банк чи інша фінансова установа, яка має право здійснювати факторингові операції (ч. 3 ст. 1079 ЦК України).
У Постанові ВС від 18.10.2023 року у справі № 905/306/17, а також постановах Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012 зазначено, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі.
Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Таким чином, судом встановлено, що право вимоги первісних кредиторів до ОСОБА_1 , що виникло з кредитних договорів № 44407-12/2024 від 20.12.2024 та № 8487471 від 21.12.2024, на підставі укладених договорів факторингу перейшли до ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів».
Аналізуючи обґрунтованість розміру заборгованості відповідача за кредитним договором, суд звертає увагу, що належним чином дослідити поданий стороною доказ розрахунку заборгованості за кредитним договором, перевірити його та оцінити в сукупності і взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково – зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок – це процесуальний обов`язок суду (постанова КЦС ВС від 25.05.2022 року у справі № 219/7527/16-ц).
Кредитна заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву. Суд першої інстанції у межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з розрахунком, наданим позивачем, оскільки незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі (постанова КЦС ВС від 07.06.2023 року у справі № 234/3840/15-ц).
Зважаючи на умови кредитування, визначені у кредитних договорах, суд погоджується з наданими розрахунками заборгованості, вважає їх правильними та обґрунтованими. Зворотного відповідачем не доведено.
Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору або отримання права вимоги за цим договором та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов?язань, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови ВС від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
З урахуванням вищевикладеного, суд за результатами повного, всебічного дослідження матеріалів позовної заяви, на основі достатньої сукупності належних, допустимих та достовірних доказів приходить до висновку, що позивачем доведено укладення кредитних договорів з ОСОБА_1 , факт виконання кредиторами своїх зобов`язань з надання кредитних коштів, факт порушення ОСОБА_1 своїх зобов`язань з повернення кредитів та сплати процентів, комісії, факт отримання права вимоги до ОСОБА_1 № 44407-12/2024 від 20.12.2024 року у загальному розмірі 13 200 (тринадцять тисяч двісті) гривень 00 копійок, з яких: 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок – заборгованість за тілом кредиту та 7 200 (сім тисяч двісті) гривень 00 копійок – заборгованість за відсотками та заборгованості за договором кредиту № 8487471 від 21.12.2024 року у загальному розмірі 7 350 (сім тисяч триста п`ятдесят) гривень 00 копійок, з яких: 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок – заборгованість за тілом кредиту, 722 (сімсот двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок – заборгованість за відсотками, 627 (шістсот двадцять сім) гривень 60 (шістдесят) копійок – заборгованість з комісії за надання кредиту.
Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за штрафними санкціями, суд вважає що слід зазначити наступне.
Суд зазначає, що з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 44407-12/2024 від 20.12.2024 року вбачається, що відповідачу було проведено нарахування штрафів з 20.12.2024 року по 19.04.2025 року в загальній сумі 12000 грн., та за кредитним договором№ 8487471 від 21.12.2024 року нараховано штрафів за період з 21.12.2024 року по 12.03.2025 року в загальній сумі 12000 грн.
Водночас, безвідносно до означеного, з огляду на імперативні приписи п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, зважаючи на воєнний стан в Україні, неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, як захід відповідальності, за період включно із 24 лютого 2022 року і на період дії воєнного, надзвичайного стану та тридцяти денний строк після його припинення або скасування, не нараховуються за кредитними договорами (договорами позики) і підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Таким чином, вимоги про стягнення із відповідача штрафів за кредитними договорами № № 44407-12/2024 та № 8487471 року задоволенню не підлягають.
Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору або отримання права вимоги за цим договором та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов?язань, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови ВС від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Щодо судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
З позовної заяви вбачається, що судові витрата позивача по справі складаються з: витрат на сплату судового збору за подання позовної заяви (3 028 грн.)
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи необхідність часткового задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про стягнення понесених позивачем судових витрат з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями ст.ст. 11, 526, 610, 612, 626, 1046-1056-1, 1077, 1079 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 133, 141, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30; код ЄДРПОУ: 35625014) до ОСОБА_1 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30; код ЄДРПОУ: 35625014) заборгованість за договорами кредиту в загальному розмірі 20 550 (двадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, яка складається із заборгованості за договором кредиту № 44407-12/2024 від 20.12.2024 року у загальному розмірі 13 200 (тринадцять тисяч двісті) гривень 00 копійок, з яких: 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок – заборгованість за тілом кредиту та 7 200 (сім тисяч двісті) гривень 00 копійок – заборгованість за відсотками та заборгованості за договором кредиту № 8487471 від 21.12.2024 року у загальному розмірі 7 350 (сім тисяч триста п`ятдесят) гривень 00 копійок, з яких: 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок – заборгованість за тілом кредиту, 722 (сімсот двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок – заборгованість за відсотками, 627 (шістсот двадцять сім) гривень 60 (шістдесят) копійок – заборгованість з комісії за надання кредиту.
Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30; код ЄДРПОУ: 35625014) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1396 ( одна тисяча триста дев`яносто шість) гривень 82 коп. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Повний текст рішення суду виготовлено 17.04.2026 року.
Позивач:
ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (адреса місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30; код ЄДРПОУ: 35625014).
Відповідач:
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Головуючий суддя О.В. Рукас