МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 березня 2026 р.  	№ 400/5876/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	

до відповідача	Міністерства оборони України, просп. Повітряних Сил, 6,м. Київ,03168, 	

треті особи	ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , 	

про	визнання протиправним та скасування рішення від 02.05.2025 №32/в в частині, зобов`язання вчинити певні дії,	

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі по тексту – Позивач) звернулася з позовною заявою до Міністерства оборони України (далі по тексту – Відповідач), треті особи ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту – Третя особа) з вимогами про:
- визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом від 02 травня 2025 року №32/в, в частині відмови ОСОБА_3 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця старшого солдата ОСОБА_4 ;
- зобов`язання Міністерства оборони України потворно розглянути заяву (з доданими документами) ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця старшого солдата ОСОБА_4 , з прийняттям за наслідками такого розгляду відповідного рішення, з урахуванням висновків суду.
Позовні вимоги обґрунтуванні тим, що Відповідач протиправно відмовив Позивачці у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) її чоловіка - військовослужбовця старшого солдата ОСОБА_4 , з посиланням на те, що на момент смерті ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Позивач зазначає, що смерть ОСОБА_4 настала не внаслідок вчинення останнім дій у стані алкогольного сп`яніння, а внаслідок порушення іншою особою правил дорожнього руху, що спричинило ДТП, тобто внаслідок нещасного випадку. Відповідачем не доведений та не встановлений причинно-наслідковий зв`язок між станом сп`яніння військовослужбовця, яке могло привести його до загибелі. Позивач вважає відмову Комісії Міністерства оборони України у призначенні одноразової грошової допомоги протиправною та такою, що не відповідає положенням чинного законодавства, практиці Верховного Суду, у зв`язку з чим рішення Відповідача, оформлене Протоколом від 02.05.2025 №32/в, підлягає скасуванню.
Ухвалою від 11.06.2025 р. року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін).
06.06.2025 р. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач зазначає, що згідно з даними судово-токсикологічного дослідження (акт судово-медичного дослідження №393 від 30.11.2023 р.) в крові та сечі ОСОБА_4 виявлено етиловий спирт, а тому Комісія Міністерства оборони України дійшла правильного висновку про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, керуючись ст. 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в якій зазначено, що призначення та виплата одноразової грошової не здійснюється, якщо смерть військовослужбовця, є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або вчинення адміністративного правопорушення.
26.06.2025 р. ІНФОРМАЦІЯ_2 подав до суду пояснення третьої особи щодо позову, заперечив проти позову і просив у задоволені позовних вимог відмовити повністю. Третя особа зазначає, що відповідно до статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розпивання алкогольних напоїв військовослужбовцями на території військових частин, військових об`єктів або виконання обов`язків військової служби в нетверезому стані є адміністративним правопорушенням. Згідно зі ст. 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного сп`яніння. Тому, відмовляючи у призначенні спірної допомоги, Комісія Міністерства оборони України дійшла правильного висновку про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги. 
30.06.2025 р. Позивач подала відповідь на відзив.
Справу розглянуто судом в порядку письмового провадження.
З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, судом встановлено:
Військовослужбовець ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди під час проходження військової служби в ЗС України, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №393 від 06.11.2023 року та витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.12.2023 № 217 «Про результати проведення службового розслідування по факту загибелі військовослужбовців 04.11.2023».
Згідно матеріалів службового розслідування, 04.11.2023 при поверненні мобільної вогневої групи з бойового чергування, між н.п. Трифонівка та Нова Кам`янка Бериславського району Херсонської області, було виявлено перевернутий автомобіль з двома військовослужбовцями без ознак життя. Встановлено, що в автомобілі знаходилися військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_5 та стрілець-зенітник 3 зенітного ракетного відділення зенітно-ракетного взводу військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_4 .
За фактом настання дорожньо-транспортної пригоди та смерті військовослужбовців, 04.11.2022 старшим слідчим ГУНП в Херсонській області до ЄРДР за №12023230000002074 зареєстроване кримінальне провадження за ч. 3 ст. 286 КК України, яке 29.03.2024 було закрите у зв`язку із смертю підозрюваних.
Згідно з постановою про закриття кримінального провадження Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону від 29.03.2024 № 12023230000002074 ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в ніч з 03.11.2023 на 04.11.2023 виїхали з місця тимчасового мешкання задля перевірки несення служби на бойових постах. Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.11.2023 року в темний час доби на автодорозі між с. Трифонівка та с. Нова Кам`янка, Бериславського району Херсонської області, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , керуючи автомобілем Daewoo Lanos р.н. НОМЕР_2 , рухаючись зі сторони с. Нова Кам`янка в напрямку с. Трифонівка, під`їжджаючи до заокруглення дороги проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки яка склалась в порушення вимог п.п. 2.3.б, 12.1, 12.2, 12.3, 12.6 г Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки, яка склалась, не обрав безпечну швидкість транспортного засобу, за умовами видимості в темний час доби, щоб мати можливість постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого не впорався з керуванням автомобілем, допустив виїзд автомобіля за межі проїзної частини з подальшим перекиданням автомобіля. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди військовослужбовці ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень загинули на місці ДТП.
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.12.2023 № 217 «Про результати проведення службового розслідування по факту загибелі військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 », ОСОБА_4 : помер внаслідок отриманих багатоуламкових переломів кісток (Лікарське свідоцтво про смерть №393 від 06.11.2023 року):
1) перебування потерпілого у стані алкогольного (наркотичного, токсичного) сп`яніння – так (легкий ступінь алкогольного сп`яніння: результат токсикологічної експертизи крові та сечі №1248 від 08.11.2023 року – етиловий алкоголь в крові 0,80 проміле та сечі – 1,19 проміле).
2) згідно ВИСНОВКУ ЕКСПЕРТА №393 від 30.11.2023 року за характером отриманих тілесних ушкоджень – тілесні ушкодження характерні для пасажира переднього сидіння. 
Відповідно до Витягу з протоколу засідання штатної ВЛК НОМЕР_3 РВЛК №175 від 17.01.2024 року травма старшого солдата ОСОБА_4 «Багатоуламковий перелом кісток черепу (04.11.2023)», яка призвела до смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено медичними та військово-обліковими документами, свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 виданим 13.11.2023, лікарським свідоцтвом про смерть від 06.11.2023 № 393, - ТРАВМА , ЯКА ПРИЗВЕЛА ДО СМЕРТІ, ОДЕРЖАНА В РЕЗУЛЬТАТІ НЕЩАСНОГО ВИПАДКУ (ВНАСЛІДОК ДТП У СТАНІ АЛКОГОЛЬНОГО СП`ЯНІННЯ), ТАК, ПОВ`ЯЗАНА З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ.
08.01.2025 року Позивач подав до т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) чоловіка, старшого солдата ОСОБА_4 , що була зареєстрована 08.01.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_6 за вх. № 49.
26.05.2025 року листом ІНФОРМАЦІЯ_7 вих. №1164 Позивача було повідомлено, що Комісія Міністерства оборони України розглянула подані документи, Протоколом від 02.05.2025 №32/в Комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги дружині та дочці загиблого ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок травми, одержаної в результаті нещасного випадку, пов`язаної з проходженням військової служби, старшого солдата ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ).
У листі також зазначено: «Відповідно до витягу з акту про нещасний випадок у військовій частині НОМЕР_1 від 04.11.2023 № 34 встановлено, що між населеними пунктами Трифонівка та ОСОБА_7 було виявлено перевернутий автомобіль з двома військовослужбовцями без ознак життя. Згідно з постановою про закриття кримінального провадження Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону від 29.03.2024 № 12023230000002074 ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в ніч з 03.11.2023 на 04.11.2023 виїхали з місця тимчасового мешкання задля перевірки несення служби на бойових постах. Відповідно до висновку експерта Херсонського обласного бюро судово-медичної експертизи. Нововоронцовського відділення від 30.11.2023 № 393 при проведені судово- токсикологічного дослідження в крові та сечі ОСОБА_4 виявлено етиловий спирт в концентрації 0,80 проміле в крові та 1,19 проміле відповідно в сечі. Відповідно до статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення розпивання алкогольних напоїв військовослужбовцями на території військових частин, військових об`єктів або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані є адміністративним правопорушенням. Згідно зі статтею 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення адміністративного правопорушення.»
Вважаючи відмову Комісії Міністерства оборони України у призначенні одноразової грошової допомоги, оформлену протоколом від 02 травня 2025 року №32/в, протиправною Позивач звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 за №2232-XII (далі - Закон №2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до статті 41 Закону №2232-XII, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон №2011-XII), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до частини першої статті 16 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (одноразова грошова допомога) - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Тобто, вказаний вище Закон пов`язує право на отримання одноразової допомоги з настанням певних обставин, а саме: у разі загибелі, у разі встановлення інвалідності, у разі встановлення ступеня втрати працездатності.
Згідно з частиною другою статті 16 Закону № 2011-ХІІ встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, відповідно до пункту 1 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Згідно з частиною першою статті 16-1 Закону №2011-ХІІ, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
За абзацом першим пункту «а» частини першої статті 16-2 Закону №2011-ХІІ, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі, зокрема, 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону
Частиною першою статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ визначено, що одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.
Відповідно до частин 6, 8 ст. 16-3 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Водночас, частиною дев`ятою статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ визначено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги визначене ст. 16-1 Закону № 2011-ХІІ.
Тобто, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок № 975).
Відповідно до пункту 3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Відповідно до пункту 5 Порядку №975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть); у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть). Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання. Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Пунктом 10 Порядку № 975 встановлено, що члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (уповноважений орган), такі документи: заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги; витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу); витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві. До заяви додаються копії: документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства; свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого); свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові); документів (відповідних сторінок за наявності), що посвідчують особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту) членів сім`ї, з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, та довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені); свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою); рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста); рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні); постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті (контузії, травми або каліцтва), захворювання. У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується допомога, подають уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах другому - шістнадцятому цього пункту, та копію відповідного рішення суду.
Відповідно до пункту 13 Порядку №975, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
Завдання органів військового управління, військових частин, установ, військових навчальних закладів щодо оформлення документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД), передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», алгоритм її призначення та виплати, перелік необхідних документів визначають Порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, затверджений наказом Міністерства оборони України 25 січня 2023 року № 45 (далі - Порядок №45).
За пунктами 1.2-1.5 Порядку №45, ОГД призначається та виплачується у разі загибелі військовослужбовця Збройних Сил України (далі - військовослужбовець) під час дії воєнного стану, а також смерті осіб, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого на військовій службі в Збройних Силах України у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва) (далі - під час захисту Батьківщини). Сім`ям загиблих військовослужбовців відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується ОГД, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян російської федерації або республіки білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору. Особи, які мають право на отримання ОГД, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі (смерті) особи, зазначеної у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», що вказана у свідоцтві про смерть. Право осіб на отримання ОГД визначається станом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця. У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання ОГД, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на ОГД. Відмова засвідчується відповідно до Закону України «Про нотаріат» або міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Особам, які мають право на ОГД, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.
Пунктами 4.1-4.5 розділу IV Порядку №45 передбачено, що члени сім`ї звертаються до районного (міського) ТЦКСП незалежно від місця реєстрації та подають документи, зазначені в додатку 2. Районний (міський) ТЦКСП приймає від заявника (незалежно від місця його реєстрації) документи, завіряє копії цих документів, не пізніше 7 робочих днів після надходження всіх документів (додаток 5) надсилає їх обласному (Київському міському) ТЦКСП за підпорядкуванням. Обласний (Київський міський) ТЦКСП перевіряє отримані документи, визначає осіб, які документально підтвердили своє право на одержання ОГД, а також осіб, які звернулися (можуть звернутися) за її одержанням, але не надали (надали не всі) документи (додаток 2). Результати опрацювання документів обласним (Київським міським) ТЦКСП зазначаються у висновку (додаток 4) та доповіді (додаток 3), які разом з іншими документами, зазначеними в додатку 6, надсилаються до Департаменту соціального забезпечення (через Управління соціальної підтримки). Департамент соціального забезпечення після отримання від обласного (Київського міського) ТЦКСП документів (додаток 6), надсилає запит до Кадрового центру Збройних Сил України щодо військовослужбовців, які загинули та відповідно до пункту 1 розділу ХIII Інструкції № 280, віднесені до бойових безповоротних втрат під час дії воєнного стану. Після отримання підтвердження Кадрового центру Збройних Сил України щодо віднесення загиблого військовослужбовця до бойових безповоротних втрат під час дії воєнного стану Департамент соціального забезпечення доводить до обласних (Київського міського) ТЦКСП результати попереднього опрацювання документів для їх перевірки щодо відповідності чинному законодавству та впродовж 3-х робочих днів опрацьовує отримані від них пропозиції. В подальшому документи опрацьовуються структурними підрозділами апарату Міністерства оборони України і Генерального штабу Збройних Сил України відповідно до їх повноважень та подаються на розгляд Комісії Міноборони.
Аналізуючи вищезазначене, суд вказує, що одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується, зокрема, членам сім`ї загиблого військовослужбовця (перерахованим у статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ) або утриманцям у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; якщо смерть настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.
За змістом спірних правовідносин Відповідачем було відмовлено Позивачу, дружині загиблого військовослужбовця, у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із тим, що загибель старшого солдата ОСОБА_4 настала у зв`язку із перебуванням його у стані алкогольного сп`яніння та із вчиненням ним адміністративного правопорушення.
Суд зазначає, що згідно з пунктами «а» і «б» частини першої статті 16-4 Закону №2011-ХІІ, призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення або вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.
Аналогічна норма міститься і у Порядку №975, абзацами 2 і 3 пункту 29 якого передбачено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення або вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.
З аналізу наявних матеріалів справи судом вже встановлено, що причиною загибелі військовослужбовця ОСОБА_4 було ДТП.
В матеріалах справи наявна інформація про те, що згідно висновку експерта Херсонського обласного бюро судово-медичної експертизи. Нововоронцовського відділення від 30.11.2023 № 393 при проведені судово-токсикологічного дослідження в крові та сечі ОСОБА_4 виявлено етиловий спирт в концентрації 0,80 проміле в крові та 1,19 проміле відповідно в сечі.
Як встановлено судом, ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння передав свій автомобіль Daewoo Lanos р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_5 , керування якого призвело до ДТП.
Суд вважає, що вказані докази надають можливість зробити висновок про обґрунтованість відмови у виплаті спірної допомоги за пунктами «а» і «б» частини 1 ст. 16-4 Закону № 2011-XII, іншими зібраними у справі доказами їх не спростовано.
При цьому суд відхиляє доводи Позивачки про те, що загиблого військовослужбовця не було притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності за вчинене ним діяння, оскільки визначальним фактором за змістом спірних правовідносин є фактичні обставини його загибелі, а не сам факт притягнення його до відповідальності.
При цьому, норми ст. 16-4 Закону № 2011-XII не вимагають для відмови у виплаті спірної допомоги наявність обвинувального вироку суду або постанови про притягнення до адміністративної відповідальності загиблого військовослужбовця, як обов`язкову складову у відмові виплатити таку допомогу. 
Таким чином, вищенаведені доводи Позивачки не спростовують наведені вище висновки про причинно-наслідковий зв`язок дій загиблого військовослужбовця з настанням його смерті, та перебування військовослужбовця в стані алкогольного сп`яніння, що є самостійною підставою для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Також згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог повністю.
Відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при відмові в позові судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. 2, 19, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України за участю третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 16.03.2026 р.

Суддя Н.В. Лісовська