Справа №751/8452/25
Провадження №3/751/204/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2026 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого судді Діденко А.О. 
за участю секретаря Рак Я.М.

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , захисника – Коноплі Я.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

В с т а н о в и в :
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №462000 від 22.09.2025, ОСОБА_1 інкримінується, що 22.09.2025 о 18 год 40 хв, в м. Чернігів, вул. Глібова, 50, ОСОБА_1 керував автомобілем Fiat Punto, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: дуже розширені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість. Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився, чим порушив п. 2.5. ПДР - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За даним фактом стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Конопля Я.Ю. заперечували винуватість ОСОБА_1 та акцентували увагу суду на незаконній, як на їх думку, зупинці транспортного засобу, протиправних діях працівників поліції, що знайшли своє вираження у незаконному складенні постанови у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, що слугувало підставою для зупинки, ненаданні доказів підставності зупинки, незабезпеченні безперервного відеозапису бодікамерами процедури складення адміністративного протоколу. Також в ОСОБА_1 були відсутні будь-які ознаки наркотичного сп`яніння, названі працівниками поліції ознаки були надуманими, а зупинка здійснювалася з метою його доправлення до центрів комплектування та соціальної підтримки. У судовому засіданні просили долучити до матеріалів справи та дослідити відеозапис, що зроблений ОСОБА_1 на власний мобільний телефон безпосередньо після оголошення ознак наркотичного сп`яніння, який свідчить про відсутність у нього оголошених працівниками поліції ознак, зокрема відсутність розширених зіниць очей. Також було порушено право на захист ОСОБА_1 , оскільки останній не відмовлявся від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння, а повідомив, що чекає на адвоката та повідомив орієнтовний час очікування – півгодини, однак працівники поліції розпочали складання адміністративного протоколу, не дочекавшись приїзду захисника, який прибув приблизно через півгодини, як і попереджав. З урахуванням наведеного, просили закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Дослідивши матеріали адміністративного протоколу та долучені до нього докази, заслухавши пояснення учасників провадження, суд дійшов таких висновків.

І. Щодо ознак наркотичного сп`яніння

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Відповідно до пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. 
Як неодноразово зазначав суд у своїх рішеннях, виявлення в особи ознак наркотичного або алкогольного сп`яніння є функцією та повноваженням посадових осіб Національної поліції. У разі виявлення ознак наркотичного або алкогольного сп`яніння працівником поліції, такі ознаки повідомляються водію, і водій в силу пункту 2.5. Правил дорожнього руху зобов`язаний пройти огляд на визначення стану сп`яніння. Незгода водія з виявленими ознаками сп`яніння не звільняє водія від обов`язку проходження огляду. 
Заразом у межах даної справи суд вбачає низку об`єктивних та виключних обставин, які змушують суд частково відступити від свого попереднього висновку та надати оцінку наявним у матеріалах справи доказам на предмет питання, чи дійсно в ОСОБА_1 існували ознаки наркотичного сп`яніння, та чи існували правові підстави для висловлення вимоги щодо проходження огляду з метою визначення стану наркотичного сп`яніння. Такими обставинами є наступні.
З матеріалів оглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що транспортний засіб ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції. Підставою зупинки було порушення правил п. 11.2 ПДР, у зв`язку із чим щодо ОСОБА_1 було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП.
З відеозапису також вбачається, що у ході спілкування із працівниками поліції ОСОБА_1 відмовлявся надавати посвідчення водія та документ, що підтверджує особу, мотивуючи це тим, що працівниками поліції не було надано йому доказів вчинення правопорушення, яке слугувало підставою для зупинки транспортного засобу. Також повідомляв працівників поліції, що незадовго до цих подій за аналогічних обставин, після надання працівникам поліції посвідчення водія після зупинки транспортного засобу, був ними доставлений до органів ТЦК та СП у зв`язку із порушенням правил військового обліку. 
У подальшому, працівникам поліції було встановлено особу ОСОБА_1 , складено щодо нього адміністративний протокол за ч. 2 ст. 122 КУпАП (порушення правил п. 11.2 ПДР та відмова надати посвідчення водія у спосіб, що дозволяє ідентифікувати дані).
У подальшому працівниками поліції було повідомлено ОСОБА_1 виявлені ними ознаки наркотичного сп`яніння: неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці та дуже розширені зіниці очей, що не реагують на світло.
На думку суду, в межах даної справи існують обставини, які об`єктивно ставлять під сумнів неупередженість працівників поліції при виявленні цих ознак.
Так, з матеріалів відеозапису вбачається, що стан зіниць ОСОБА_1 неодноразово було зафіксовано бодікамерою працівників поліції – час відеозапису: 18:45; 18:46; 18:48:51 тощо. У всіх цих випадках зіниці очей ОСОБА_1 є об`єктивно ближчими до звуженого стану, аніж до розширеного. Безпосередньо перед оголошенням ОСОБА_1 ознак виявленого наркотичного сп`яніння о 19:32, бодікамерою працівника поліції також якісно зафіксовано стан зіниць ОСОБА_1 , який об`єктивно не є розширеним та більш наближений до звуженого. 
За наведених умов суд погоджується із тим, що існують ознаки необ`єктивного встановлення ознак наркотичного сп`яніння. 
Щодо зазначеної працівникам поліції ознаки «поведінка, що не відповідає обстановці» суд також не може погодитися із її кваліфікацією.
Відмова надати посвідчення особи або посвідчення водія з боку ОСОБА_1 безумовно носила неправомірний характер, однак він був притягнутий до відповідальності за цей вчинок постановою поліцейського за ч. 2 ст. 122 КУпАП. У залежності від обставин, діяння особи щодо невиконання законних вимог працівника поліції можуть тягти за собою й відповідальність, передбачену ст. 185 КУпАП.
Водночас пояснення ОСОБА_1 на місці події щодо остраху бути доставленим до органів ТЦК та СП хоча й не роблять його поведінку правомірною, однак не є такою обставиною, яка вказує саме на перебування особи в стані зміненої свідомості внаслідок наркотичного сп`яніння. 
При цьому суд звертає увагу, що на відеозаписі з бодікамери зафіксовано, як вже о 20:27:10, тобто після початку складення протоколу, працівники поліції дійсно повідомляють ОСОБА_1 про те, що планують доставити його до органів ТЦК та СП.
При цьому суд зауважує, що в силу статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України одним із критеріїв, що підлягає врахуванню при оцінці правомірності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, є з використання повноваження з метою, з якою це повноваження надано.
Попри те, що формально положення КАС України не є застосовними у межах справ за ст. 130 КУпАП, однак це не нівелює необхідності перевірки того, чи використовує суб`єкт владних повноважень свої повноваження саме з тією метою, якою вони надані законом.
У тому разі, якщо під час розгляду справи суд дійде висновку, що використання працівниками поліції повноважень, передбачених пунктом 2.5. Правил дорожнього руху та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, здійснювалося із метою іншою, аніж визначена даними нормативними документами, такі обставини зумовлюють недопустимість протоколу у справі про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП як доказу, одержаного із порушенням закону, та безумовно зумовлюють необхідність закриття провадження за ст. 130 КУпАП за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення. 
Повертаючись до обставин даної справи суд зауважує, що інкриміновані ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння мають спірний та непереконливий характер.
Про це свідчать, серед іншого, і зафіксовані на відеозаписі висловлювання самих працівників поліції у спілкуванні між собою, зокрема: «Він тверезий» (час 19:06:51).
Підсумовуючи наведене, наявні у матеріалах справи докази дають об`єктивну підставу для сумнівів у тому, що на час інкримінованих подій в ОСОБА_1 дійсно існували ознаки наркотичного сп`яніння.
Згідно із вимогами розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських, як затверджені наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, поліцейський виконує свої службові обов`язки в тісній співпраці та взаємодії з населенням, територіальними громадами та громадськими об`єднаннями на засадах партнерства і спрямовує свою діяльність на задоволення їхніх потреб. Незалежно від посади чи звання у відносинах із населенням поліцейський зобов`язаний бути тактовним та доброзичливим; висловлювати вимоги чи зауваження, що стосуються особи, у ввічливій та переконливій формі; надати можливість особі висловити власну думку. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику та допускати дискримінацію в будь-якій формі.
За змістом висновків ЄСПЛ у справах «Надточій проти України» та «Лучанінова проти України» на провадження у справах про адміністративні правопорушення за правилами КУпАП поширюються ті гарантії, що передбачені Конвенцією про захист прав та основоположних свобод для кримінального провадження. 
Зміст принципу презумпції невинуватості як складової ширшого принципа верховенства права передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення, а будь-які розумні сумніви щодо винуватості особи тлумачаться на її користь. 
З урахуванням наведених вище обставин суд у межах розгляду даної справи дійшов висновку про те, що матеріалами справи про адміністративне правопорушення не підтверджується за критерієм «поза розумним сумнівом» винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, зокрема наявність в останнього дійних ознак наркотичного сп`яніння, які би давали правову підставу працівникам поліції вимагати від нього проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння. Якість наявних доказів не дозволяє виключити будь-яку іншу розумну версію подій, окрім покладеної в основу адміністративного протоколу. 

ІІ. Щодо права на захист 

Дослідження матеріалів відеозапису з бодікамери працівника поліції підтверджує, що дійсно, у період з 19:33 по 19:42 ОСОБА_1 неодноразово повідомляв про бажання залучити захисника. 0 19 год 42 хв він повідомив час, необхідний для прибуття адвоката – півгодини. 
У відповідь на дані обставини працівники поліції повідомили, що чекати адвокат не будуть, та розпочали складення адміністративного протоколу.
На думку суду, ОСОБА_1 мав право на отримання правничої допомоги, а працівники поліції мали вжити розумних заходів для забезпечення. Такими заходами могло би бути, зокрема, або очікування захисника протягом розумно необхідного періоду часу, або повідомлення особі про можливість прибуття захисника безпосередньо до медичного закладу, де проводитиметься огляд, із зазначенням адресу розташування цього закладу. Однак в межах даної справи нічого з наведеного зроблено не було.
При цьому суд зауважує, що дійсно о 19 год 32 хв на відеозаписі присутній адвокат, який прибув на місце подій, як і повідомляв ОСОБА_1 , однак на цей час було зафіксовано відмову та протокол за ч. 2 ст. 130 КУпАП вже складався.
Відповідно до пункту «с» частини 3 статті 6 ЄКПЛ (яка застосовується до даної справи як до «кримінальної» в цілях Конвенції) кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права, як зокрема захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.
Отже, працівниками поліції не було забезпечено право особи на участь в процесуальних діях її захисника, тобто право на отримання правової допомоги, що саме по собі є достатньо вагомим порушенням закону.

ІІІ. Щодо решти доводів ОСОБА_1 . 

Щодо підстав зупинки транспортного засобу, суд зауважує таке.
У першу чергу слід відзначити, що безпідставна зупинка транспортного засобу у справах про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не являє собою підставу для визнання адміністративного протоколу недопустимим доказом, а особа, що здійснює керування транспортним засобом у стані сп`яніння, підлягає адміністративній відповідальності незалежно від підстави зупинки транспортного засобу. 
Так, у постанові Хмельницького апеляційного суду від 26 грудня 2024 року в справі № 680/495/24 було зазначено наступне: стосовно доводів сторони захисту про перевищення працівником поліції своїх службових обов`язків, яке полягає у незаконній зупинці транспортного засобу, що потягло безпідставне проведення огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння у водія, то апеляційний суд з таким твердженням погодитися не може. Законність підстави зупинки транспортного засобу не охоплюється диспозицією ст.130 КУпАП і дії працівників поліції щодо законності таких підстав зупинки можуть бути оскаржені в окремому порядку, зокрема, в адміністративному із наданням суду відповідних доказів на підтвердження таких обставин.
Така позиція повністю узгоджується зі сталою апеляційною практикою у справах даної категорії, зокрема: постанови Хмельницького апеляційного суду у справах №688/1959/20, №686/8878/20, №672/1223/23, № 686/28677/23; постанова Київського апеляційного суду від 09.10.2024 у справі №759/19292/23; постанова Тернопільського апеляційного суду від 11.07.2025 у справі №595/804/25; постанові Одеського апеляційного суду від 27.08.2025 у справі № 505/1412/25. Подібна за змістом правова позиція була висловлена Чернігівським апеляційним судом у постановах від 17.03.2025 у справі №738/2704/24, від 17.03.2025 у справі №747/398/24 та від 19.02.2025 у справі №750/17801/24, від 16.10.2025 у справі 751/5868/25 та від 11.12.2025 у справі №751/6769/25; Одеським апеляційним судом у постанові від 19.08.2024 у справі № 512/961/23 та від 19.08.2024 у справі № 947/36081/23; Київським апеляційним судом у постанові від 09.06.2025 у справі № 375/885/25, від 09.12.2024 у справі № 369/9223/24, від 05.10.2023 у справі № 760/17715/22 та від 19.06.2023 у справі № 379/430/23; постанові Тернопільського апеляційного суду від 22.07.2025 у справі № 607/10583/25 та від 30.04.2025 у справі № 596/235/25; у постановах Харківського апеляційного суду від 17.06.2025 у справі № 643/8653/24 та від 03.06.2025 у справі № 645/1374/25; постановах Сумського апеляційного суду від 25.07.2025 у справі № 591/446/25, від 03.09.2020 у справі № 585/1205/20 та від 29.05.2020 у справі № 950/501/20 та багато інш.
Отже, у разі виявлення працівниками поліції у водія наявності ознак алкогольного або наркотичного сп`яніння, такий водій підлягає безумовному обов`язку пройти огляд на визначення наявності стану сп`яніння незалежно від підстав зупинки транспортного засобу. У разі ж виявлення факту перебування у стані сп`яніння водій має бути відсторонений від керування транспортним засобом, оскільки його дії створюють небезпеку для оточуючих.
Також суд заважує, що посилаючись на нібито безпідставну зупинку транспортного засобу, водій та захисник суду не надали доказів скасування як незаконної, як на їх думку, постанови від 22.09.2025 серії ЕНА №5782733, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП (порушення пункту 2.4а та 2.1.а ПДР), що слугувало підставою для зупинки транспортного засобу. 
Щодо доводів про порушення безперервності відеозапису, суд зауважує наступне.
З дослідженого відеозапису не вбачається порушення безперервності відеозапису. Відеозапис чітко та повно фіксує всі обставини, які мають значення для вирішення даної справи. 
Доводи про те, що працівники поліції не надали ОСОБА_1 доказів підстав зупинки, суд до уваги не бере, оскільки такі докази працівники поліції не зобов`язані надавати особі в момент зупинки транспортного засобу. У силу вимог закону на час зупинки транспортного засобу працівники поліції повідомляють про підстави зупинки транспортного засобу, однак надання доказів порушення здійснюється в межах розгляду справи про адміністративне правопорушення. Розгляд справи про адміністративне правопорушення, у свою чергу, не може бути розпочатий без встановлення особи, щодо якої розглядається справа про адміністративне правопорушення.
Решта доводів ОСОБА_1 не відповідають усталеній судовій практиці та не потребують деталізованої оцінки в силу висновків ЄСПЛ у справі «Серявін та інші проти України». 

ІV. Висновки суду 

За наведених умов, оскільки з дослідженого в судовому засіданні відеозапису вбачаються (з позиції розумного стороннього спостерігача) явні ознаки упередженого ставлення працівників поліції до ОСОБА_1 в умовах виниклої з ним суперечки та потреби доставити його до органів ТЦК та СП, беручи до уваги те, що інкриміновані водієві ознаки наркотичного сп`яніння є недоведеними та суперечать матеріалам справи, а при складенні адміністративного протоколу працівниками поліції було порушено право особи на правову допомогу, провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення. 
Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до вчинення правопорушення.
У даному випадку обов`язок доведення вини покладається на орган, уповноважений складати протоколи про адміністративні правопорушення, а будь-який сумнів з цього приводу трактується на користь особи якій інкриміноване вчинення такого порушення. Зокрема, такий обов`язок реалізується органом уповноваженим на складання протоколу за допомогою виготовлення відповідних процесуальних документів (протоколу) та збирання достатніх, достовірних, належних та допустимих доказів, для їх скерування на розгляд до суду.
Відповідно до ст. 247 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Отже, дослідивши усі обставини справи в їх сукупності та оцінюючи зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що матеріалами справи не доведено наявність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, події та складу інкримінованого адміністративного правопорушення поза розумним сумнівом, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчиненого діяння не підтверджені достатніми належними та допустимими доказами.
За таких обставин, суд вважає, що провадження по справі підлягає закриттю відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» в разі закриття провадження в справі судовий збір не стягується.
Керуючись ст.ст. 1, 9, 23, 33, ч. 2 ст. 130, 245, 283, 284 п. 1, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд 

Постановив:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова. 
Повний текст постанови складено: 03.04.2026.

Суддя: А.О. Діденко