ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року	Львів	Справа № 380/22031/25 пров. № А/857/5310/26	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді - Мікули О. І.,
суддів - Кузьмича С. М., Курильця А. Р.,
з участю секретаря судового засідання – Волчанського А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року у справі №380/22031/25 за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа - ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови,-
суддя в 1-й інстанції – Желік О. М.,
дата ухвалення рішення – 16 січня 2026 року, 
місце ухвалення рішення – м. Львів, 
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач – Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулося в суд з позовом до відповідача – Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа - ОСОБА_1 , в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 21 жовтня 2025 року про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн у виконавчому провадженні №78900928. 
Рішенням Львівського окружного адміністративни суду від 16 січня 2026 року позов задоволено. Скасовано постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 21 жовтня 2025 року ВП №78900928 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, третя особа – ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що відповідачем правомірно прийнято постанову про накладення штрафу від 21 жовтня 2025 року про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн, оскільки після набрання законної сили рішенням суду у справі №380/27678/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області таке рішення не виконано. Вказує, що невиконання судового рішення у цій справі полягало у не призначенні пенсійним органом пенсії державного службовця саме з 10 липня 2024 року, оскільки ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2025 року цей факт встановлено і зобов`язано повторно подати звіт. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Відзиви на апеляційну скаргу сторонами подані не були. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Третя особа (апелянт) – ОСОБА_1 у судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Представник позивача – Марголич В. В. у судовому засіданні не погодився з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. 
Представник відповідача у судове засідання не прибув, хоча про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, згідно з ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, тому колегія суддів вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності сторін за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 січня 2025 року у справі №300/5891/24 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 17 липня 2024 року №092850009694. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 пенсію по інвалідності, відповідно до вимог Закону України Про державну службу, починаючи з 10 липня 2024 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2025 року у справі №300/5891/24 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишено без задоволення. 
У зв`язку з набранням вищевказаним рішенням суду законної сили Івано-Франківським окружним адміністративним судом 25 липня 2025 року видано виконавчий лист №300/5891/24 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 пенсію по інвалідності, відповідно до вимог Закону України «Про державну службу», починаючи з 10 липня 2024 року.
Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Зайцем Остапом Андрійовичем 22 серпня 2025 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №78900928 з примусового виконання виконавчого листа №300/5891/24, виданого 25 липня 2025 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом.
Також старшим державним виконавцем 22 серпня 2025 року винесено постанови про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.
У зв`язку з отриманням постанови від 22 серпня 2025 року про відкриття виконавчого провадження позивач надіслала старшому державному виконавцю Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Зайцю Остапу лист від 29 серпня 2025 року №1300-5308-8/112454, у якому вказала, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 січня 2025 року у справі №300/5891/24 розпорядженням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 20 серпня 2025 року за №092850009694 ОСОБА_1 переведено з 10 липня 2024 року на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу». Вважаючи, що рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 січня 2025 року у справі №300/5891/24 виконано позивачем, останній просив відповідача закінчити виконавче провадження.
Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Зайцем Остапом Андрійовичем 21 жовтня 2025 року винесено постанову про накладення штрафу ВП №78900928, якою за невиконання без поважних причин рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії накладено на боржника: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн. В обґрунтування такої постанови вказано, що станом на 21 жовтня 2025 року вимог виконавчого документа не виконано.
Не погоджуючись із вищевказаною постановою про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у межах спірних правовідносин відсутні обставини, які свідчать про невиконання позивачем вимог виконавчого листа, виданого 25 липня 2025 року №300/5891/24 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 пенсію по інвалідності, відповідно до вимог Закону України «Про державну службу», починаючи з 10 липня 2024 року, при цьому невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, а тому оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.
Даючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно з ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Ч.3 ст.14 КАС України передбачає, що невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
За змістом ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ч.4 ст.372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) – це сукупність дій визначених у вказаному Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, вказаним Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до вказаного Закону, а також рішеннями, які відповідно до вказаного Закону підлягають примусовому виконанню.
Правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.
Вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання. При цьому, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти штраф на боржника. Встановлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII, а також дотриманням сторонами виконавчого провадження свої обов`язків.
Зокрема, ч.1 ст.18 вищезазначеного Закону №1404-VIII передбачає, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. 
Згідно з п.1 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.
Відповідно до п.16, п.18 вищезазначеної статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
Ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що за заявою стягувача про примусове виконання рішення виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.
За змістом ч.6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Згідно з ч.1 ст.63 Закону України “Про виконавче провадження” за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 вказаного Закону, перевіряє виконання рішення боржником.
Відповідно до ч.2 ст.63 Закону України “Про виконавче провадження” у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Ч.3 ст.63 Закону України “Про виконавче провадження” передбачає, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
За змістом ст.75 Закону України “Про виконавче провадження” у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 січня 2025 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2025 року, у справі №300/5891/24 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 17 липня 2024 року №092850009694. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 пенсію по інвалідності, відповідно до вимог Закону України «Про державну службу», починаючи з 10 липня 2024 року. 
22 серпня 2025 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Зайцем Остапом Андрійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №78900928 у справі №300/5891/24.
Матеріалами справи стверджується, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 січня 2025 року у справі №300/5891/24 розпорядженням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 20 серпня 2025 року за №092850009694 ОСОБА_1 переведено з 10 липня 2024 року на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу», що підтверджується копією розпорядження від 20 серпня 2025 року про перерахунок пенсії ОСОБА_1 (рішення №092850009694).
Крім того, колегією суддів встановлено, що ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року у справі №300/5891/24 заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду задоволено. Встановлено судовий контроль за виконанням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 січня 2025 року у справі №300/5891/24. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області в строк протягом 30 днів з моменту отримання даної ухвали подати до Івано-Франківського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 січня 2025 року по справі №300/5891/24
На виконання зазначеної ухвали до Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про виконання судового рішення від 01 січня 2025 року у справі №300/5891/24 в повному обсязі. Зазначено, що на виконання вказаного судового рішення пенсійним органом ухвалено рішення про переведення позивача з 10 липня 2024 року на пенсію по інвалідності, відповідно до вимог Закону України “Про державну службу”, розмір пенсії з 10 липня 2024 року склав 10084,58 грн. Відповідно до звернення позивачки від 14 березня 2025 року проведено перерахунок пенсії у зв`язку із звільненням з посади державного службовця з 08 лютого 2025 року в сумі 23410,80 грн.
При цьому, зі змісту мотивувальної частини ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2025 року у справі №300/5891/24, якою прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 січня 2025 року у справі №300/5891/24, вбачається, що судове рішення виконано частково, оскільки згідно з наданими поясненнями представниці відповідача, підтверджених дослідженими судом протоколами про призначення пенсії, з 10 липня 2024 року по 08 лютого 2025 року пенсія виплачувалась у попередньому розмірі.
Вищенаведеною ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2025 року у справі №300/5891/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області в строк протягом 10 (десяти) днів з моменту отримання даної ухвали подати до Івано-Франківського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 січня 2025 року у справі №300/5891/24 в повному обсязі. Попереджено керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, що у разі неподання звіту чи невиконання судового рішення у встановлений судом строк, суд може розглянути питання про накладення штрафу (у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).
З врахуванням наведених вище обставин колегія суддів, враховуючи ту обставину, що на дату прийняття спірної постанови матеріали виконавчого провадження не містили інформації про виконання боржником рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 січня 2025 року у справі №300/5891/24 у повному обсязі, дійшла висновку про те, що старшим державним виконавцем правомірно винесено постанову від 21 жовтня 2025 року ВП №78900928 про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100,00 грн за невиконання судового рішення та встановлено строк для виконання рішення, а також попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.
Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови діяв у межах повноважень та у спосіб, визначений положеннями чинного законодавства України, оскільки позивачем у повному обсязі не забезпечено виконання рішення суду №300/5891/24, а тому постанова від 21 жовтня 2025 року ВП №78900928 про накладення на пенсійний орган штрафу у розмірі 5100 грн є правомірною та підстави для її скасування відсутні.
Доводи апеляційної скарги є підставними та обґрунтованими в цій частині, такі знайшли своє підтвердження під час розгляду справи та спростовують висновки суду першої інстанції з наведених вище мотивів.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.
Керуючись ст.195, 242, 243, 250, 268, 272, 287, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року у справі №380/22031/25 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	А. Р. Курилець  	
Повне судове рішення складено 15 квітня 2026 року.