Справа № 308/12769/24

П О С Т А Н О В А
Іменем України

12 березня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.
суддів: Собослоя Г.Г., Джуги С.Д.
за участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгород» та Ужгородської міської ради на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 березня 2025 року, повний текст якого складено 17 березня 2025 року, ухвалене головуючою суддею Чепка В.В., в справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгород», Ужгородської міської ради та Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок ушкодження здоров`я
встановив:
У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгород», Ужгородської міської ради та Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров`я. 
Позов мотивований тим, що 15.05.2024 він рухався пішки по тротуару по вулиці Карпатської України біля будинку № 299. На дорозі був розташований відкритий водопровідний люк, який позивач не побачив, через не покошену траву, відсутність попереджувальних знаків щодо відкритих люків, і впав у нього, внаслідок чого отримав синці, подряпини, а також переломи обох віток правої лобкової кістки та вітки правої сідничної кістки зі зміщенням, у зв`язку з чим у період з 15.05.2024 по 20.05.2024 перебував на стаціонарному лікуванні екстреної медичної допомоги. З 20.05.2024 позивач проходив лікування вдома протягом півтори місяця при ліжковому режимі під наглядом сімейного лікаря.
Зазначає, що позивач пересувається виключно в межах кімнати з додатковою опорою та зі сторонньою допомогою та потребує подальшого реабілітаційного лікування. На теперішній час переломи так і не зрослися.
Внаслідок падіння в каналізаційний люк, що спричинило ушкодження його здоров`я, позивачем були понесені витрати на придбання ліків та інших медичних препаратів, обслуговування в лікарні, проведення комп`ютерної томографії та рентгенологічних обстежень. Загальну майнову шкоду позивач оцінює в 4285 грн. 
Щодо моральної шкоди, то оцінює її у 200 000,00 грн, оскільки позивач під час проходження лікування відчував біль, загальне погіршення стану здоров`я, мав обмеження, вимушено змінив звичний спосіб життя, був обмежений у русі, можливості працювати, потребував сторонньої допомоги. Все це призвело до негативних психоемоційних змін.
Посилаючись на приписи статей 22, 23, 1166, 1167, 1173 та ст. 1195 Цивільного кодексу України, ОСОБА_1 просив суд стягнути матеріальну та моральну шкоди солідарно з Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгород», як балансоутримувача водопровідної мережі, Ужгородської міської ради, як засновника Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгород», та Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради, як органу, який здійснює адміністративно-господарське управління і контроль за використанням і збереженням комунального майна, забезпечує належну його експлуатацію.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 березня 2025 року позов задоволено частково. 
Стягнуто солідарно з Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгород» (КП «Водоканал м. Ужгорода») та Ужгородської міської ради на користь ОСОБА_1 2905,70 грн відшкодування матеріальної шкоди та 130 000 грн відшкодування моральної шкоди.
Стягнуто з Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгород» (КП «Водоканал м. Ужгорода») на користь ОСОБА_1 витрати із сплати судового збору в розмірі 1283,17 грн.
Стягнуто з Ужгородської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати із сплати судового збору в розмірі 1283,17 грн.
У задоволенні позовних вимог до відповідача Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради відмовлено.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі Комунальне підприємство «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгород» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення суду про відмову в задоволенні позову. 
Вказує, що позивачем не доведено, що травми які він отримав були спричинені падінням у відкритий каналізаційний люк. Вказане свідчить про недоведеність вини відповідачів та відсутність причинно-наслідкового зв`язку між недоліками автомобільної дороги та подією, що мала місце за участі ОСОБА_1 .
У відповідності до рішення Ужгородської міської ради №341 від 03.08.2021 затверджено програму благоустрою міста Ужгорода на 2023-2027 роки. Відповідно до вказаної програми благоустрою, КП «Комунальне шляхово-експлуатаційне підприємство» Ужгородської міської ради зокрема, є виконавцем робіт (надання послуг) з належного утримання об`єктів благоустрою комунальної власності, закріплених за підприємством, зокрема вулиці Карпатської України (Гагаріна).
До об`єктів благоустрою м. Ужгород, які передано у господарське відання КП «Комунальне шляхово-експлуатаційне підприємство» віднесено вулично-дорожню мережу, площі, сквери, майдани в межах міста. Таким чином, КП «Комунальне шляхово-експлуатаційне підприємство», є відповідальним за утримання та експлуатацію вуличної-дорожньої мережі населеного пункту міста Ужгорода. Оскільки люк є частиною дорожнього (вуличного) покриття, а КП «КШЕП» є обслуговуючою організацією то можна дійти висновку, що саме КП «КШЕП» повинен здійснювати контроль та належне утримання вулиць, тротуарів та інших споруд в межах своєї компетенції, в свою чергу КП «Водоканал м. Ужгорода» здійснює обслуговування та ремонт мереж водопостачання та водовідведення які безпосередньо знаходяться на його балансі.
Відповідно до ч. 2 розділу ІІІ Вимоги до впорядкування територій підприємств, установ, організацій у сфері благоустрою населених пунктів Типових Правил благоустрою території населеного пункту, затверджених Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 310 від 27.11. 2017 року, підприємства, установи й організації на власних та закріплених територіях повинні здійснювати увесь комплекс робіт, спрямованих на забезпечення та постійне підтримання чистоти і порядку, збереження зелених насаджень, а саме: спостереження за станом водоприймальних та оглядових колодязів підземних інженерних мереж, колодязів пожежних гідрантів. У разі виявлення відкритих люків або інших недоліків в утриманні інженерних мереж про це повідомляють організації, які їх експлуатують, для негайного приведення цих мереж у належний стан.
А натомість, суд при винесенні оскаржуваного рішення як на основну підставу задоволення позову посилається на Наказ Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 05.07.1995 року №30 яким затверджено Правила технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, зареєстровано у Міністерстві юстиції України 21.07.1995 року за №231/767 (далі – Правила).
Відповідно до п.2.1.3. Правил, технічна експлуатація систем водопостачання та водовідведення це забезпечення безперебійної і надійної роботи всіх споруд при високих техніко-економічних і якісних показниках з урахуванням вимог охорони водойм від забруднення стічними водами і раціонального використання водних ресурсів. З цією метою і були розроблені та затверджені вказані Правила.
Однак суд з грубим порушенням норм права керуючись пунктами 12.2.1; 12.2.2; 12.2.3 (стор. 6, 7 Рішення) вказаних Правил не звернув увагу, що згаданий 12 розділ Правил регламентує виключно каналізаційні мережі і пристрої на них (зокрема колодязі, обладнання на них та інше), що не може слугувати для вирішення даної справи, оскільки мережі і кришка люку, що знаходяться за адресою по АДРЕСА_1 , де нібито мала місце пригода з гр.. ОСОБА_1 є водопровідною мережею.
Окрім цього, відповідно до п.12.2.1. Правил, технічне обслуговування мережі передбачає зовнішній і внутрішній (технічний) огляди мережі і споруд на ній: дюкерних і з`єднувальних камер, колодязів, напірних і самоплинних трубопроводів (колекторів), аварійних випусків, естакад і водопропускних труб під каналізаційними трубопроводами тощо. Тобто жодним чином, у даному пункті не вказано, що Водоканал перевіряє зовнішні елементи дорожнього покриття, елементи благоустрою, до якого відноситься будь-який люк, яким накрито технічний отвір як до водопровідного так і каналізаційного колодязя.
Щодо суми встановленої оскаржуваним рішенням моральної шкоди в розмірі
130.000,00 грн. солідарно з КП «Водоканал м. Ужгорода» та Ужгородської міської ради, вважаємо, що дана сума є безпідставною та такою, що не має під собою жодного нормативного підґрунтя.

В апеляційній скарзі Ужгородська міська рада просить скасувати рішення суду та відмовити в задоволенні позову. 
Вказує, що позивачем не підтверджено належними доказами та матеріали справи не містять належних доказів, що причиною травми є саме неналежне утримання тротуару, оскільки кришку каналізаційного люку було викрадено. Вказане свідчить про недоведеність вини відповідачів.
Щодо суми стягнутої моральної шкоди, то зазначає, що така є не співмірною із завданими моральними стражданнями. 

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі не підлягають задоволенню, виходячи з наступних доводів.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою м. Ужгород, вул. Карпатської України, біля будинку 299 впав у відкриту шахту водопровідного люку. Факт цієї події підтверджується показами свідка ОСОБА_2 , поясненнями позивача ОСОБА_1 , наданими у судових дебатах, наявними у справі копіями медичної документації, копією талону-повідомлення єдиного обліку №9577 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 27.05.2024, відповіддю Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області на звернення ОСОБА_2 від 15.05.2024.
Внаслідок падіння позивач отримав тілесні ушкодження, а саме: переломи обох віток правої лобкової кістки та вітки правої сідничної кістки зі зміщенням, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 5346/610 від 20.05.2024, довідкою за результатами мультиспіральної комп`ютерної томографії № 37205 від 16.05.2024, даними цифрової рентгенографії від 01.07.2024, випискою із медичної карти амбулаторного хворого від 27.06.2024.
З наявної в матеріалах справи виписки із медичної карти стаціонарного хворого вбачається, що, зі слів хворого, травма побутова. 15.05.2024, біля 08:35 годин, внаслідок падіння у відкритий люк по вулиці Карпатської України, він відчув інтенсивний біль в ділянці правої половини тазу. Каретою ШМД доставлений у відділення екстреної медичної допомоги КНП «ЦМКЛ» Ужгородської міської ради, звідки після обстеження та надання допомоги хворий госпіталізований в травматологічне відділення для подальшого обстеження та лікування. Лікувальні і трудові рекомендації: ліжковий режим в положенні «жабки» 1,5 місяці, кардіомагніл 75мг 1 таблетка 1 раз на добу 2 місяці. Нагляд травматолога та сімейного лікаря по місцю проживання.
27.06.2024 лікуючим лікарем надано ОСОБА_1 виписку з амбулаторної карти амбулаторного хворого, де зазначено: «Травма 15.05.2024. ОСОБА_3 лікування у травматологічному відділенні ЦМКЛ з 15.05.2024 по 20.05.2024. Тепер перебуває на амбулаторному лікуванні під наглядом лікаря. Пересувається в межах кімнати з додатковою опорою та зі сторонньою допомогою. Потребує подальшого реабілітаційного лікування».
01.07.2024 позивачу у КНП «Ужгородська міська багатопрофільна клінічна лікарня» Ужгородської міської ради було проведено цифрову рентгенографію, за результатами якої надано висновок наступного змісту: «Неконсолідований перелом верхньої гілки правої лобкової кістки та гілки правої сідничної кістки, з допустимим зміщенням кісткових фрагментів. Остеоартроз обох кульшових суглобів 2-3-го ступеня».
Допитана у судовому засіданні 0.12.2024 у якості свідка дружна позивача ОСОБА_2 повідомила щодо подій, які відбулися 15.05.2024, зокрема зазначила, що близько 8.30 год. її чоловік йшов пішки, штовхаючи біля себе велосипед, по тротуару по вулиці Карпатської України біля будинку 299, не побачивши через не покошену траву відкритий люк, який знаходився між дорогою та тротуаром, впав у нього. З люку йому допоміг вибратися його зять, який працює поруч в магазині. Повідомила, що її чоловік отримав тілесні ушкодження у вигляді переломів, лежав у лікарні 5 днів, повернувся додому лежачим, а вона протягом півтори місяці здійснювала за ним догляд, змінювала підгузки, оскільки чоловік самостійно не міг себе обслуговувати. На теперішній час стан здоров`я її чоловіка не відновився. Вказує, що лікування чоловіка дорого вартісне і всі чеки на придбання ліків у неї не збереглися, як і відсутні чеки на придбання підгузків, оскільки, задля економії, вона купувала їх на базарі, де чеки не надавали.
Також повідомила, що про цей відчинений люк вона особисто повідомляла неодноразово до КП «Водоканал» протягом 5 років, однак ці звернення залишалися без реагування. Також повідомила про те, що зверталася у КП «Водоканал» щодо надання компенсації у зв`язку з подією, та спочатку працівники їй обіцяли, що водоканал відшкодує шкоду, однак нічого не відшкодували. Повідомила, що Ужгородська міська рада надала допомогу на лікування її чоловіка у розмірі 2000 грн.
Зі показів свідка ОСОБА_2 позивач на теперішній час повністю не відновився і потребує певної реабілітації.
Вказаними доказами підтверджується факт заподіяння внаслідок падіння в відкритий люк тілесних ушкоджень позивачу ОСОБА_1 та у зв`язку з цим, його тривалого лікування при ліжковому режимі – біля 1,5 місяці.
Згідно з положеннями частини першої ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи,а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частини першої ст. 1195 Цивільного кодексу України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за вказаними нормами права доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією і негативними наслідками.
Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2022 року по справі №564/973/19 (провадження № 61-17828св20) виснував, що «…особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини. Відповідно до частини другої статті 1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Позивач має довести факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана особі і майну громадянина або завдана майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Розглядаючи спір про відшкодування завданої шкоди, суд повинен з`ясувати наявність у діях відповідача складу цивільного правопорушення, що включає неправомірність поведінки, наявність матеріальних втрат та їх розміру (збитків), причинного зв`язку між неправомірною поведінкою та заподіяними збитками. До істотних обставин, що підлягають з`ясуванню судом та доведенню сторонами у такому спорі, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення;позивач зобов`язаний довести протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, а відповідач має спростувати наявність своєї вини. Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди».
Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 05.07.1995 року №30 затверджено Правила технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21.07.1995 року за № 231/767 (далі - Правила). Ці Правила встановлюють порядок технічної експлуатації систем і споруд водопостачання та водовідведення міст та інших населених пунктів України та є обов`язковими для всіх суб`єктів господарювання, у тому числі юридичних осіб, що здійснюють технічну експлуатацію систем водопостачання та водовідведення, незалежно від організаційно-правової форми та форми власності (далі - виробники).
Пунктом 12.2.1 Правил передбачено, що технічне обслуговування мережі передбачає зовнішній і внутрішній (технічний) огляди мережі і споруд на ній: дюкерних і з`єднувальних камер, колодязів, напірних і самоплинних трубопроводів (колекторів), аварійних випусків, естакад і водопропускних труб під каналізаційними трубопроводами тощо.
У відповідності до п. 12.2.2 Правил зовнішній огляд мереж виконують не рідше одного разу на місяць шляхом обходу трас ліній мережі і огляду зовнішнього стану пристроїв і споруд мережі.
Під час обходів і оглядів трас ліній мережі перевіряють, зокрема, стан координатних табличок, зовнішній стан колодязів, наявність кришок, цілісність люків, кришок, горловин, скоб і драбин шляхом відчинення кришок колодязів з їх очищенням (п. 12.2.3 Правил).
В свою чергу, пунктом 12.3.2. Правил передбачено, що до поточного ремонту мереж входять профілактичні заходи, серед яких, в тому числі: заміна люків, верхніх і нижніх кришок, встановлення скоб, заміна драбин, ремонт горловин колодязів, піднімання і опускання люків та ін.
Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 року № 190, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 07.10.2008 року за № 936/15627 (надалі Правила 1), виконавець послуги з централізованого водопостачання/ централізованого водовідведення обслуговує вуличні, квартальні та дворові мережі водопостачання та водовідведення, споруди і обладнання, а також технологічні прилади й пристрої на них, які перебувають у нього на балансі або на які є відповідний договір на обслуговування зі споживачем.
Відповідно до п. 2 розділу ІІІ затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 27.11.2017 № 310 Типових правил благоустрою території населеного пункту підприємства, установи й організації на власних та закріплених територіях повинні здійснювати увесь комплекс робіт, спрямованих на забезпечення та постійне підтримання чистоти і порядку, збереження зелених насаджень, зокрема, спостереження за станом водоприймальних та оглядових колодязів підземних інженерних мереж, колодязів пожежних гідрантів. У разі виявлення відкритих люків або інших недоліків в утриманні інженерних мереж про це повідомляють організації, які їх експлуатують, для негайного приведення цих мереж у належний стан.
Відповідно до п. 2 розділу ХІ цих Правил виконавець послуги з централізованого водопостачання / централізованого водовідведення та споживачі зобов`язані забезпечити охорону і цілісність систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення, які перебувають у них на балансі (трубопроводи, споруди, засоби обліку, люки, колодязі, гідранти), не допускати їх пошкодження, затоплення й розморожування, очищати від льоду та снігу ляди колодязів, стежити за цілісністю встановлених пломб, забезпечувати відведення поверхневих вод від колодязів.
Відповідно до р. 3 Національних стандартів України «Зовнішні мережі та споруди. Люки оглядових колодязів і дощоприймачі зливних колодязів. Технічні умови» ДСТУ Б.В.2.5-26:2005 (ГОСТ 3634-99) оглядовий колодязь - конструкція у вигляді камери або шахти для доступу в канали з підземними комунікаціями. Люк оглядового колодязя - верхня частина перекриття оглядового колодязя, яка встановлюється на опорну частину камери або шахти і складається з корпуса і кришки.
Фактичний аналіз наведених нормативних правил свідчить про те, що люк оглядового колодязя є складовою частиною водопровідної мережі, а мережі й споруди водопостачання і каналізації у процесі експлуатації, а також у період тимчасового припинення процесу їхньої експлуатації повинні перебувати під систематичним наглядом власника/балансоутримувача мережі або споруди водопостачання і каналізації. З метою своєчасного виявлення можливих пошкоджень і інших недоліків на мережах або спорудах водопостачання і каналізації, їхнім власником повинні виконуватися технічні огляди.

Комунальне підприємство «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгород» є спеціально створеним комунальним підприємством для надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення мешканцям міста Ужгорода та прилеглим селам, на балансі якого знаходиться водопровідна та каналізаційна мережа у м. Ужгород.
З відповіді Виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 173/02.4-24 від 22.05.2024 на запит Шушки Я. від 21.05.2024 вбачається, що всі оглядові колодязі на вуличній водопровідній мережі по вул. Карпатської України, в тому числі пожежні гідранти, перебувають на балансі КП «Водоканал м. Ужгорода».
Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії довідки від 13.06.2024 про результат проведення перевірки по заяві гр. ОСОБА_1 , яка зареєстрована в ІТС ІПНП Ужгородського РУП за № 9577 від 27.05.2024, щодо неналежного виконання службових обов`язків посадовими особами, в результаті яких заявник впав у відкриту шахту каналізаційного люку та отримав тілесні ушкодження. В ході розгляду звернення було опитано юриста КП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгород» Подсоліну Лесю Володимирівну, яка повідомила, що вказана у зверненні каналізаційна шахта належить до водопровідної мережі КП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгород». 16.05.2024 з боку комунального підприємства було написано заяву до Ужгородського РУП щодо крадіжки кришки люка водопровідної мережі за адресою: м. Ужгород, вул. Карпатської України, 297. Дана заява зареєстрована за № 872 в журналі повідомлень КП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгород» та надіслана поштою до Ужгородського РУП.
Водночас у матеріалах справи наявна заява директора КП «Водоканал м. Ужгорода» Карташова С. від 16.05.2024 №872 про кримінальне правопорушення, а саме за фактом викрадення 15.05.2024 невідомими особами кришки водопровідного люку на водопровідній мережі за адресою: м. Ужгород, вул. Гагаріна (Карпатської України), 297, чим завдано підприємству збитки на суму 7252,71 грн.
З аналізу відповіді Виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 173/02.4-24 від 22.05.2024 на запит Шушки Я., з довідки Ужгородського РУП від 13.06.2024. у якій наведено пояснення юриста КП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгород» Подсоліної Л. В., заяви директора КП «Водоканал м. Ужгорода» Карташова С. від 16.05.2024 №872 до Ужгородського РУП про кримінальне правопорушення, можна дійти висновку, що КП «Водоканал м. Ужгорода» вважає себе балансоутримувачем водопровідної мережі та водопровідного люку, як його складової частини, який знаходиться по вул. Карпатської України, біля будинків 297 – 299
Згідно до ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення.
У відповідності до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів.
Балансоутримувача, що здійснюватиме утримання і ремонт об`єкта благоустрою, який перебуває у приватній власності, визначає власник такого об`єкта благоустрою.
Аналіз норм Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21.07.1995 року за № 231/767, Типових правил благоустрою території населеного пункту, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 27.11.2017 № 310 дозволяє дійти висновку, що відповідальною за належне утримання водопровідної мережі у м. Ужгороді, а також люку оглядового колодязя як складової частини мережі водопостачання є особа на балансі якого він перебуває – КП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгород». 
Судом встановлено, що матеріалами справи підтверджено, що падіння позивача у шахту оглядового колодязя знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з бездіяльністю КП «Водоканал міста Ужгорода», яка полягає у незабезпеченні охорони і цілісності систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення, які перебувають у них на балансі, зокрема, люку оглядового колодязя, а тому КП «Водоканал м. Ужгорода», як балансоутримувач є належним відповідачем у справі.
За вказаних підстав, доводи апелянта про те, що комунальне підприємство є неналежним відповідачем є безпідставні.

Відповідно до статті 1190 Цивільного кодексу України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.
Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Ужгородська міська рада є засновником КП «Водоканал м. Ужгорода», бездіяльність якого і призвела до заподіяння шкоди позивачеві.
Позивачем належними доказами підтверджено понесення ним матеріальної шкоди в розмірі 2 905,70 грн, яку стягнуто з відповідачів.

Згідно з приписами ст. 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18).

Оскільки ОСОБА_1 внаслідок падіння до каналізаційного колодязя отримав тілесні ушкодження, проходив тривале лікування, змінив звичний спосіб життя, втратив здатність до самообслуговування, через що був змушений переїхати проживати до свого сина, став обмеженим у русі, потребує сторонньої допомоги по господарству, що призвело до психоемоційних змін та завдало йому моральної шкоди, а тому суд вважає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди 130 000 грн відповідатиме характеру та обсягу моральних страждань, які позивач пережив і які переживатиме надалі через ушкодження здоров`я.
Отже, колегія суддів апеляційного суду, приходить до обґрунтованих висновків, що рішення суду першої інстанції ухвалене із повним та всебічним з`ясуванням обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, таке рішення відповідає чинним нормам матеріального та процесуального права, а тому на підставі статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Відтак, апеляційний суд з огляду на викладене зазначає, що сторонам надано вичерпну відповідь на всі вагомі, ключові та доречні питання, порушені в апеляційній скарзі, які мають значення для вирішення даного спору.
Зважуючи на викладене та керуючись нормами статей 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгород», залишити без задоволення. 

Апеляційну скаргу Ужгородської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 березня 2025 року залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня ухвалення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 березня 2026 року.

Головуючий: 

Судді: