ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2026 р.	Справа № 592/807/26	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Бегунца А.О. , П`янової Я.В. ,
за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.02.2026 (головуючий суддя І інстанції: Литовченко О.В.) по справі № 592/807/26
за позовом ОСОБА_1 
до  Департаменту патрульної поліції , Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції 
про скасування постанови про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6486293 від 09.01.2026, винесену інспектором 1 взводу 1 роти батальйону УПП в Сумській області старшим лейтенантом поліції Федіною Р.М., якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн;
- провадження у справі закрити.
В обґрунтування позову зазначав, що є військовослужбовцем та керував транспортним засобом, належним Військовій частині НОМЕР_1 . Зауважував, що виконував наказ командира для усунення небезпеки, яка загрожує державному та громадському порядку, що обумовлена військовими діями РФ, а отже перебував у стані крайньої необхідності, що виключає притягнення його до адміністративної відповідальності на підставі ст. 18 КУпАП.
Крім того, просив врахувати відсутність дорожнього знаку «Початок населеного пункту» чи будь-яких інших ознак населеного пункту на дорозі, по якій рухався транспортний засіб, як наслідок, вважав, що ним не допущено порушення ч.1 ст. 122 КУпАП.
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.02.2026 позов задоволено.
Постанову поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Сумській області Федіни Р.М. серії ЕНА № 6486293 від 09.01.2026, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн, - скасовано, а провадження у справі закрито.
Департамент патрульної поліції (далі – відповідач 1), не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при не повному з`ясуванні обставин справи та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме: перевищення швидкості руху, є доведеним та підтверджується даними з приладу TruCAM, відеозаписом, адміністративна справа розглянута з дотриманням процедури та вимог чинного законодавства, а тому наявні підстави для відмови у задоволенні позову.
Вважає, що відеозапис, зроблений за допомогою приладу TruCAM чітко фіксує транспортний засіб, водій якого, рухаючись в межах населеного пункту, перевищив швидкість руху, а отже є належним доказом в підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення та має враховуватись під час вирішення справи.
Просить врахувати, що фотокартка та відеозапис містять координати місця перевищення швидкості руху позивачем, а отже суд першої інстанції мав можливість перевірити, що фіксація правопорушення проводилась саме в межах населеного пункту.
Щодо висновків суду першої інстанції про відсутність дорожнього знаку 5.49 «Початок населеного пункту» на ділянці дороги, де зафіксовано перевищення швидкості, зауважує, що ДПП повідомляв суд про направлення запиту до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області щодо офіційного підтвердження встановлення знаків, проте на момент розгляду справи відповіді від уповноваженого органу не надійшло.
Таким чином, вищевказана відповідь від 24.02.2026, з якої вбачається встановлення 17.05.2025, зокрема, дорожнього знаку 5.49 «Початок населеного пункту» у с. Недригайлів на а/д Н-07 Київ – Суми - Юнаківка, надається до суду апеляційної інстанції.
Щодо висновків суду першої інстанції про наявність розбіжностей у швидкості, з якою рухався транспортний засіб, зафіксованій приладом TruCAM (88 км/год) та зазначеній у спірній постанові (82 км/год) звертає увагу, що вказані обставини є опискою, яка не впливає ні на суть правопорушення, ні на його кваліфікацію.
Представник позивача - Сергєєва С.А. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції (далі – відповідач 2) не надало відзив на апеляційну скаргу.
Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст.229, ч. 1 ст.308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 09.01.2026 інспектором 1 взводу 1 роти батальйону УПП в Сумській області старшим лейтенантом поліції Федіною Р.М. прийнято постанову серії ЕНА № 6486293, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 340 грн (а.с. 7).
Згідно постанови 09.01.2026 о 12:57 у с-ще Недригайлів, дорога Н-07, 232 км водій, керуючи транспортним засобом Nissan, номерний знак НОМЕР_2 в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.49 «Початок населеного пункту», рухався зі швидкістю 82 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 32 км/год та скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 122 КУпАП. Швидкість зафіксовано за допомогою приладу TruCAM II LTI 20/20 номер ТС 008384.
Позивач, не погоджуючись з постановою по справі про адміністративне правопорушення, оскаржив її в судовому порядку.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є протиправною, оскільки відповідачем не доведено факту вчинення позивачем правопорушення.
Надаючи правову оцінку обставинам зазначеної справи, колегія суддів зазначає наступне.
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Як встановлено пунктом 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР), у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" (далі Закон № 580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Тобто положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За визначенням ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з недоведеності відповідачем факту вчинення позивачем правопорушення, оскільки ДПП не надано доказів розміщення на ділянці дороги, де здійснювалась фіксація швидкості руху транспортних засобів дорожнього знаку 5.49 «Початок населеного пункту», а також через розбіжності у заміряній швидкості на приладі TruCAM та у спірній постанові.
Колегія суддів вважає висновки суду помилковими, зробленими без урахування всіх доказів, наявних в матеріалах справи з огляду на наступне.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що в підтвердження факту перевищення позивачем швидкості руху в населеному пункті відповідачем, суду першої інстанції надано відеозаписи, на одному з яких зафіксовано процедуру розгляду справи, а на іншому – фотознімок та відеозапис, зроблені за допомогою приладу TruCAM.
Право застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, надано працівникам поліції, передбачено ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію».
Листом Державного Підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 01.07.2025 роз`яснено, що лазерний вимірювач TruCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань.
Колегія суддів зазначає, що прилад TruCAM II LTI 20/20 з серійним номером ТС 008384, що був використаний поліцейським, сертифікований, дозволений для використання на території України, пройшов періодичну повірку, що підтверджується свідоцтвом про повірку від 20.11.2026 та експертним висновком.
Враховуючи викладене, відеозапис та фотознімок, зроблені за допомогою приладу TruCAM є належними та допустимими доказами.
Так, відеозапис та фотознімок, зроблені за допомогою вищезазначеного приладу, зафіксовано рух транспортного засобу Nissan зі швидкістю 88 км/год, при встановленому ліміті швидкості 50 км/год, та зазначено дату і час фіксації 09.01.2026 о 12:34, а також географічні координати місця вчинення правопорушення.
З відеозапису з нагрудного відеореєстратору Motorola Solutions VB-400 470827 вбачається зупинка транспортного засобу Nissan з номерним знаком НОМЕР_2 .
Позивачем також не заперечується факт керування ним транспортним засобом Nissan, рух якого зафіксовано на прилад TruCAM.
Згідно з координатами, які автоматично визначає прилад TruCAM, за допомогою GPS навігатора, при здійсненні заміру швидкості автомобіля позивача він знаходився в координатах , які відповідно до картографічного сервісу Google Maps знаходяться в межах населеного пункту Недригайлів Сумської області, в якому здійснено перевищення швидкості.
Висновки суду першої інстанції щодо не надання відповідачами належних доказів, в підтвердження місця вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, доказів наявності дорожнього знаку 5.49 «Початок населеного пункту» спростовуються наявними в матеріалах справи відеозаписом та фотокарткою, які суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги.
Крім того, відповідач повідомляв суд першої інстанції про направлення запиту до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області щодо офіційного підтвердження встановлення знаків на спірній ділянці дороги та відсутність відповіді на дату, в яку призначено розгляд справи.
Разом з тим, суд першої інстанції, розглянув справу без доказів, які є визначальними для вирішення питання щодо місця вчинення правопорушення.
Натомість, до апеляційної скарги ДПП додано відповідь Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області, відповідно до якої дорожні знаки 5.49 «Початок населеного пункту», 5.50 «Кінець населеного пункту» (км 227+100 та км 234+300) у с. Недригайлів на а/д Н-07 Київ - Суми - Юнаківка встановлені 17.05.2025. 
Згідно координат, які автоматично визначає прилад TruCаm, за допомогою влаштованого GPS навігатора, при здійсненні заміру швидкості автомобіля позивача він знаходився в координатах , які відповідають межам населеного пункту Недригайлів. Відстань від приладу до автомобіля зафіксовано 472 м, а отже і сам автомобіль знаходився в межах населеного пункту.
Висновки суду першої інстанції щодо протиправності спірної постанови з огляду на розбіжності у зафіксованій швидкості, вказаній у доказах, зроблених за допомогою приладу TruCAM (88 км/год) та зазначеній у постанові (82 км/год) колегія суддів вважає помилковими, оскільки вказані обставини не спростовують наявність порушення позивачем ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме перевищення швидкості руху більш як на двадцять кілометрів на годину.
Натомість, вказана розбіжність може бути опискою, яка не впливає на суть правопорушення, його кваліфікацію та розмір штрафу.
Будь-яких інших доказів щодо незаконності дій відповідача матеріали справи не містять та судом не встановлено.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення (перевищення встановленого обмеження швидкості руху) підтверджені належними та допустимими доказами.
Щодо тверджень позивача про керування транспортним засобом, що належить Військовій частині НОМЕР_1 з метою виконання наказу командира.
Відповідно до ч. 4 ст. 15 КУпАП при порушенні правил дорожнього руху водіями транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту - військовослужбовцями строкової служби, а також вчиненні ними військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Б цього Кодексу, штраф як адміністративне стягнення до них не застосовується. У випадках, зазначених у цій статті, органи (посадові особи), яким надано право накладати адміністративні стягнення, передають матеріали про правопорушення відповідним органам для вирішення питання про притягнення винних до дисциплінарної відповідальності.
Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема порушення правил дорожнього руху (ч. 1 ст. 122 КУпАП).
У відповідності до ст. 235-1 КУпАП військова інспекція безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України розглядає справи про вчинені водіями військових транспортних засобів - військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків правопорушення, передбачені частинами першою, четвертою і п`ятою статті 121, статтею 121-1, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1 - 126, статтею 132-1 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм КУпАП вказує те, що військовій інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України підвідомчі справи про адміністративні правопорушення, вчинені водіями - військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів під час керування ними транспортними засобами Збройних Сил України.
При цьому, положення ст. 235-1 КУпАП вказують на те, що військовій інспекції підвідомчі усі справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122 КУпАП щодо водіїв військових транспортних засобів - військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, під час керування ними транспортними засобами Збройних Сил України, а щодо інших працівників Збройних Сил України - тільки під час виконання ними службових обов`язків.
У інших випадках, повноваження щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачених ст. 122 КУпАП, належить органам Національної поліції.
Судом встановлено та не заперечується відповідачами, що водієм транспортного засобу Nissan з номерним знаком НОМЕР_2 є військовослужбовець ОСОБА_1 .
Разом з тим, підставою для передачі органами Національної поліції України справ про адміністративне правопорушення за порушення військовослужбовцями ПДР є приналежність транспортного засобу Збройним Силам України.
З метою вирішення вказаного питання, ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2026 зобов`язано, зокрема, ОСОБА_1 надати докази належності транспортного засобу Nissan 27L78E Збройним Силам України .
На виконання вимог ухвали суду, представник позивача повідомила про неможливість надати відповідні докази з огляду на те, що спірний транспортний засіб наданий військовій частині волонтерами.
Таким чином, жодних доказів приналежності транспортного засобу Nissan 27L78E Збройним силам України матеріали справи не містять та судом таких не встановлено.
Як наслідок, колегія суддів вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснений уповноваженим органом.
Щодо тверджень позивача про те, що перевищення швидкості руху вчинене ним з метою виконання наказу командира для усунення небезпеки, яка загрожує державному та громадському порядку, а отже у стані крайньої необхідності, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності на підставі ст. 18 КУпАП колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять доказів в підтвердження виконання ОСОБА_1 бойового наказу.
Як наслідок, у суду відсутні підстави для застосування до позивача ст. 18 КУпАП та звільнення останнього від адміністративної відповідальності.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується доводами апелянта, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а отже постанова від 09.01.2026 прийнята відповідачем правомірно, відповідно до закону в межах повноважень та у спосіб встановлений законодавством.
Натомість, висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи та доказам, наявним в матеріалах справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення
Згідно ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують неповне встановлення судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального права, що призвело до її неправильного вирішення, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 286, 310, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.02.2026 по справі № 592/807/26 скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова	
Судді	   	А.О. Бегунц   Я.В. П`янова