Справа № 372/910/26 
Провадження 2-о-48/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2026 року м. Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Рабчуна Р.О.,
при секретарі судового засідання Редька Н.Н.,
представника заявника Ігнатенко В.М.,
за участі представника заінтересованої особи – Клименко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, про встановлення факту постійного проживання на території України,
ВСТАНОВИВ:
18.02.2026 року ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Ігнатенка В.М. звернувся до суду із даною заявою, в якій просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Перегонівка, Обухівського району Київської області постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року.
Заявник зазначає, що народився на території України, був зареєстрований за місцем проживання в місті Обухів в 1985 році, створив сім`ю у 1986 році, здійснював трудову діяльність та станом на 24 серпня 1991 року постійно проживав на території України.
10 січня 2026 року заявник звернувся до Обухівського об`єднаного відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, щоб оформити втрачений паспорт громадянина України, на що 05.02.2026 року отримав лист відмову Обухівського об`єднаного відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області з підстав встановлення належності до громадянства України та отримав рекомендації звернутись до суду для встановлення особи та факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.
Ухвалою від 19 лютого 2026 року заявубуло залишено без руху для усунення недоліків.
24.02.2026 року на виконання вимог ухвали суду заяввником було подано заяву про усунення недоліків.
Ухвалою від 27.02.2026 року було відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду.
Заявник в судове засідання не з`явився. Заяв, клопотань чи заперечень суду не подав.
Представник заявника в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив суд задовольнити. 
Представник заінтересованої особи в судовому засіданні не заперечував, щодо вимог Заявника.
Суд, заслухавши представника заявника та представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи встановив наступне.
З матеріалів справи вбачається, що заявник ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Перегонівка, Обухівського району Київської області, що підтверджується актовим записом про народження № 3 від 09.01.1949 року та повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 06.07.1973 року Перегонівською сільською радою Обухівського району Київської області.
Також з свідоцтва про народження заявника вбачається, що батьки: батько – ОСОБА_2 та мати – ОСОБА_3 записані в графу «національність» як українці.
Після досягнення повноліття заявнику було видано паспорт серії НОМЕР_2 відділом внутрішніх справ Промислового району м. Оренбурга, однак відповідно до картки прописки встановлено, що місцем його проживання була адреса: АДРЕСА_1 . 
Як вбачається з копії рішення Обухівського районного суду Київської області від 28 жовтня 2002 року у справі № 2-2525/2002 р., у мотивувальній частині якого зазначено, що у 1986 році після укладення шлюбу з ОСОБА_4 відповідач зареєструвався у квартирі АДРЕСА_2 та був зареєстрований у ній і надалі. Шлюб між сторонами було розірвано 23 жовтня 1996 року.
ІНФОРМАЦІЯ_3 у заявника ОСОБА_1 та ОСОБА_4 народилася донька ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 26 вересня 1986 року відділом ЗАГС Обухівського райвиконкому Київської області. Місцем народження дитини зазначено м. Обухів Київської області.
Разом з тим, згідно з вкладишу до трудової книжки серії НОМЕР_4 встановлено, що з 26 липня 1988 року по 13 вересня 1991 року, тобто безпосередньо у період до та на момент проголошення незалежності України, заявник працював у Кооперативі «Синтез» по декоративно-художньому оформленню на підставі наказу № 1 від 11.05.1988 року. Відповідно до відбитка штампу, кооператив знаходився на території Обухівської територіальної громади Київської області, що підтверджує здійснення заявником трудової діяльності в Україні станом на 24 серпня 1991 року.
22 січня 1993 року ОСОБА_1 було видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році серії НОМЕР_5 , видане Київською обласною державною адміністрацією.
Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов та фактичного проживання від 15 червня 2015 року встановлено, що з 2002 року ОСОБА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
Крім того, як зазначено в довідці підписаної Головою Обухівської районної організації Народного Руху Анатолієм Висотою, ОСОБА_1 у 1989-1994 роках був активним членом Обухівської районної організації Народного Руху України.
Відповідно до довідки Обухівської міської територіальної громади Обухівського району Київської області № 67 від 22 грудня 2025 року, відповідно до якої вказано, що ОСОБА_1 фактично проживає без реєстрації в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 .
У додаткових поясненнях заінтересованої особи вказано, що ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області, вважає, що при зверненні до Обухівського об`єднаного відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області заявник надав не всі копії необхідних документів для встановлення факту свого постійного проживання на території України станом на ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до ч 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Листом Верховного Суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.
Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.
Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (03 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.
У випадку повернення в Україну громадян України, які виїхали за межі держави після 24.08.1991р. та 13.11.1991р., набули іноземного громадянства, при цьому громадянство України не припинили, з огляду на положення ст. 25 Конституції України, ст. 2 ЗУ «Про громадянство України» у правових відносинах з Україною вони визнаються виключно громадянами України.
У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.
Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Наведений у ст. 315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.
В ході судового розгляду справи повністю знайшов підтвердження факт, що заявник станом на 24.08.1991 року постійно проживав на території України.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип права на справедливий суд, який означає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Таким чином, аналізуючи викладене суд вважає, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню, а факт постійного проживання заявника на території України станом на 24.08.1991 року доведеним.
На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про громадянство України», Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215/2001, ст.ст. 12, 13, 293, 315-318, 365 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, про встановлення факту постійного проживання на території України задовольнити.
Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Перегонівка, Обухівського району Київської області постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя            Р.О. Рабчун