Справа № 523/9758/25
Провадження №2/523/2436/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)

"20" березня 2026 р. м.Одеса  

Пересипський районний суд міста Одеси, у складі:
головуючого судді - Далеко К.О.,
за участю секретаря - Дяченко Т.С.,
позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Рубцової К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17, в м. Одеса, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей виконкому Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав, 
ВСТАНОВИВ:
І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.
Доводи позову.
23.05.2025 року позивач ОСОБА_1  в особі свого представника - адвоката Рубцової К.В. звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмета спору: Служба у справах дітей виконкому Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав, яким просить: 
- позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06.09.2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений шлюб. Від даного шлюбу в них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
10.04.2014 року відповідач отримав внутрішній паспорт громадянина РФ та є державним службовцем, працюючим начальником відділу - старшим судовим розпорядником у відділі судових розпорядників у Сімферопольському районі АР Крим, внесений у базу Миротворець як зрадник Батьківщини і пособник російських окупантів. 26.07.2016 року рішенням Бахчисарайського районного суду АР Крим шлюб між ними було розірвано. 
Згідно довідки №2615-1765, №2615-5000244161 від 02.10.2017 року ОСОБА_1 та донька ОСОБА_5 взяті на облік як внутрішньо переміщені особи із вказаним фактичним місцем проживання за адресою АДРЕСА_1 . 
З весни 2017 року у ОСОБА_1 склалися нові стосунки з ОСОБА_6 і вони почали проживати разом однією сім`єю в його квартирі за вказаною вище адресою. З того часу ОСОБА_7 повністю взяв на себе обов`язок по матеріальному забезпеченню та вихованню доньки ОСОБА_5 . Живуть вони як звичайна сім`я, котра пов`язана взаємними правами та обов`язками, разом вирішували всі побутові питання, відпочивали, будували плани на майбутнє. 
16 04 2018 року рішенням Івано-Франківського міського суду у справі №344/27/18 було встановлено факт розірвання шлюбу між мною та ОСОБА_2 , оскільки рішення Бахчисарайського районного суду АР Крим на території України вважається незаконним.
ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_1 та ОСОБА_6 народилась донька ОСОБА_8 . 
15.05.2021 року вони зареєстрували шлюб. 
17.06.2021 року рішенням виконкому Івано-Франківської міської ради «Про затвердження висновку Служби у справах дітей про підтвердження місця проживання дитини для її тимчасового виїзду за межі України» встановлено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_3 є внутрішньо переміщені особи та проживають за адресою АДРЕСА_2 , власником даного помешкання є чоловік ОСОБА_10 - ОСОБА_6 . 
15.09.2022 року затверджено висновок про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрим визначено місце проживання дитини з матір`ю. У даному висновку вказано, що «...у своєму зверненні ОСОБА_11 зазначила, що батько доньки участі у вихованні не приймає, не цікавиться її здоров`ям, шкільними успіхами, не телефонує, аліментів не сплачує, фактичне місце проживання батька на даний час невідоме, відомо, що він проживав на території АР Крим».
Забезпеченням всієї сім`ї, зокрема за утримання доньки ОСОБА_5 , дбав і дбає теперішній чоловік - ОСОБА_6 . 
ОСОБА_1 у 2023 році звільнена та не працює. 
З моменту розірвання шлюбу та переїзду ОСОБА_1 з дочкою на неокуповану територію України в м. Івано-Франківськ, відповідач жодним чином не задумувався про способи та можливості матеріально допомагати її з утримання дочки, так само як втратив психоемоційний зв`язок із дитиною та перестав займатися її вихованням.
Своїми діями, а точніше бездіяльністю відповідач доводить ігнорування своїх прямих обов`язків як батька: утримувати, виховувати та піклуватися про свою дитину, у зв`язку із чим позивач просить позбавити його батьківських прав.
ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення у справі.
Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 28 травня 2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. 
Ухвалою від 22 січня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті.
Ухвалами від 23.06.2025 та 12.02.2026 року забезпечено участь представника позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції. 
ІІІ. Позиції сторін.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила позов задовольнити. Позивач зазначила, що у 2016 році вона з дитиною виїхала з Криму до України. В перший рік, вони з відповідачем ще спілкувалися, а потім навіть спілкування було зведено нанівець. Відповідач не знайшов часу на спілкування з донькою. Малолітня ОСОБА_5 майже не пам`ятає свого біологічного батька, відповідача по справі, у неї наразі не має потреби спілкуватись, оскільки дитина живе в повноцінній сім`ї та називає батьком нинішнього чоловіка позивачки ОСОБА_6 , який повністю забезпечує сім`ю та фактично виконує всі обов`язки батька відносно ОСОБА_5 . Позивачка ніколи не чинила відповідачу перешкод у спілкуванні з дитиною. Щодо батьків відповідача, позивач зазначила що його батько помер, а з матір`ю позивачка та ОСОБА_5 не підтримують стосунки, не спілкуються. 
У судовому засіданні представник позивача - адвокат Рубцова К.В. надала пояснення з приводу заявлених вимог, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в порядку статей 128, 130 ЦПК України, Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду останній не подавав.
Представник третьої особи Служби у справах дітей виконкому Івано-Франківської міської ради у судове засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутність, а також надав Висновок щодо доцільності позбавлення батьківських права ОСОБА_2 .
Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Отже, враховуючи згоду представника позивача на проведення розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, який причини неявки не повідомив, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.
Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.
Судом встановлено, що  ОСОБА_12 та ОСОБА_2 перебували з 06 вересня 2008 року у зареєстрованому шлюбі.
Від спільного подружнього життя у  ОСОБА_13 та ОСОБА_2 народилась донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, Серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Євпаторійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис № 579.
Відповідно до рішення Бахчисарайського районного суду Республіки Крим від 26.07.2016 року, шлюб між  ОСОБА_13 та ОСОБА_2 розірвано. 
Рішенням Івано-Франківського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.04.2018 року у справі № 344/27/18 встановлено факт розірвання шлюбу між  ОСОБА_13 та ОСОБА_2 .
10.04.2014 року відповідач отримав внутрішній паспорт громадянина РФ та є державним службовцем, працюючим начальником відділу - старшим судовим розпорядником у відділі судових розпорядників у Сімферопольському районі АР Крим, внесений у базу Миротворець як зрадник Батьківщини і пособник російських окупантів.
Відповідно до довідки №2615-1765, №2615-5000244161 від 02.10.2017 року ОСОБА_1 та донька ОСОБА_3 , взяті на облік як внутрішньо переміщені особи із вказаним фактичним місцем проживання за адресою АДРЕСА_1 . 
З весни 2017 року у ОСОБА_1 склалися нові стосунки з ОСОБА_6 і вони почали проживати разом однією сім`єю в його квартирі. Відповідно до копії свідоцтва про шлюбу, серії НОМЕР_2 , 15.05.2021 року вони зареєстрували шлюб. 
Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3 у ОСОБА_1 та ОСОБА_6 народилася донька ОСОБА_8 .
Відповідно до рішення виконкому Івано-Франківської міської ради «Про затвердження висновку Служби у справах дітей про підтвердження місця проживання дитини для її тимчасового виїзду за межі України» від 17.06.2021 року встановлено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_3 є внутрішньо переміщені особи та проживають за адресою АДРЕСА_2 , власником даного помешкання є чоловік ОСОБА_10 - ОСОБА_6 . 
15.09.2022 року затверджено висновок про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрим визначено місце проживання дитини з матір`ю. У даному висновку вказано, що «...у своєму зверненні ОСОБА_11 зазначила, що батько доньки участі у вихованні не приймає, не цікавиться її здоров`ям, шкільними успіхами, не телефонує, аліментів не сплачує, фактичне місце проживання батька на даний час невідоме, відомо, що він проживав на території АР Крим».
Позивач у позовній заяві стверджує, що її теперішній чоловік ОСОБА_6 повністю забезпечує їх родину, зокрема з утримання доньки ОСОБА_5 . 
Відповідач після розірвання шлюбу та переїзду ОСОБА_1 з дочкою на неокуповану територію України самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, матеріально не допомагає, втратив психоемоційний зв`язок із дитиною, перестав займатися її вихованням.
Згідно висновку Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 28.11.2025 № 1304, третя особа вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Також у вказаному висновку заначено, що з моменту розірвання шлюбу та ОСОБА_14 з дочкою в м. Івано-Франківськ, відповідач жодним чином не задумувався про способи та можливості матеріально допомагати позивачці з утриманням дочки, так само як втратив психоемоційний зв`язок із дитиною і перестав займатися її вихованням, дитина майже не пам`ятає біологічного батька, та називає батьком нинішнього чоловіка позивачки.
Із долученої до позовної заяви Психологічної характеристики психоемоційного стану та сімейних відносин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається наступне: «...ОСОБА_8, ОСОБА_5 та вітчим кожні вихідні проводять час разом, ідуть у кіно на мультфільм, чоловік купує дівчаткам смаколики, або їдуть у парк. Дівчинка називає його татом. ОСОБА_5 знає чоловіка вже років 7, і майже одразу вона почала називати його татом» «... Про біологічного тата дівчинка вказує, що вони з ним майже не спілкуються, вона його не бачила давно. Зазначає, що поки вона та її мама жили з біологічним батьком, то батьки часто сварились, одного разу біологічний тато зачинив маму на балконі, і ОСОБА_5 дуже злякалась. Пам`ятає, що мама викликала поліцію після чергової сварки. Також дівчинка згадує, що чоловік підіймав на маму руку. Наразі дівчинка не спілкується з біологічним батьком, проте, мама каже, що він її любить. 7 років тому мама та ОСОБА_5 переїхали з Криму і з тих пір дівчинка не бачила чоловіка. Щодо зв`язку по телефону, то ОСОБА_5 каже: « ОСОБА_15 , щось таке було. Ну я там з ним рідко дуже спілкуюсь. ОСОБА_16 він мене питає: «Як ти?» ОСОБА_17 , і все». Підкреслює, що це відбувається дуже рідко. На запитання коли була остання розмова, ОСОБА_5 уточнює, що рік або два роки назад, точно не пам`ятає, може й менше... Також мама запевняє її, що біологічний батько її любить. Сама ж дівчинка не розуміє, як чоловік міг підіймати на її маму руку. Не знає, як в людині це може поєднуватися. Дівчинка зазначає, що тато ОСОБА_18 для неї майже як незнайома людина, бо ОСОБА_5 не знає, як він, де він. Зазначає, що відчуває до чоловіка образу. При повторному переліченні членів своєї сім`ї дівчинка називає тата ОСОБА_7 , маму, себе, сестру, кота і собаку. Біологічного батька ОСОБА_5 не називає». «...Для тата ОСОБА_7 дівчинка вибрала позицію №15, що свідчить про комфортний стан та адаптацію на хорошому рівні. ОСОБА_5 сприймає його, як стабільну фігуру в своєму житті, вважає його важливою підтримкою». «...Для біологічного тата ОСОБА_19 дівчинка обрала чоловічка №13, що трактується як позиція відстороненості, замкнутості, тривожності. Це відображає дистанціювання у стосунках і з біологічним батьком, емоційну холодність і відсутність значущого контакту». «... Відносини з біологічним батьком є для ОСОБА_5 неактуальними та емоційно далекими. В цілому, результати свідчать про стабільний емоційний стан, підтримуюче сімейне оточення та позитивний розвиток ОСОБА_5 ». «...19 балів отримав тато ОСОБА_7 . Найвищий бал дівчинка поставила чоловіку в категоріях: впевнена захистить та допоможе. Високі бали у категоріях «захистить» та «допоможе» підкреслюють, що ОСОБА_5 відчуває підтримку, надійність та турботу з його боку. Тато ОСОБА_18 отримав 0 балів за усіма категоріями. Біологічний батько наразі не займає для дівчинки емоційно значущого місця». «...На те, на яку сходинку дівчинку поставив би тато ОСОБА_18 , дівчинка не відповіла, зазначивши, що вона не знає, що вказує на повну емоційну відстороненість, відсутність контакту, мінімальну значущість його оцінки для ОСОБА_5 ». «Відсутність батька ОСОБА_19 на малюнку підтверджує емоційно-психологічну відсутність батька у внутрішній картині світу дитини». «...Стосунки з біологічним батьком ОСОБА_20 , ОСОБА_5 оцінює як не дуже близькі. Вона хоче, щоб він частіше спілкувався з нею та відчуває, що це не є взаємним бажанням, що підтверджує віддаленість у стосунках з ним». У спілкуванні зазначила, що: « ОСОБА_21 , що мій батько рідко... ОСОБА_18 рідко спілкується зі мною», « Я хотіла би, щоб мій батько ОСОБА_22 ОСОБА_18 трохи частіше спілкувався зі мною», « ОСОБА_21 , що мій батько ОСОБА_23 не дуже хоче спілкуватися зі мною». За результатами діагностики актуального стану, індивідуальних особливостей та почуттів було визначено, що психоемоційний стан дитини є стійким.
За результатами діагностичного дослідження, станом на 24.04.2025 р. встановлено, що психоемоційний стан дитини є стійким, настрій помірно - піднесений, сприйняття світу як безпечного, наявне позитивне налаштування на майбутнє. Соціальна адаптація дитини на високому рівні. Сімейна ситуація характеризується сприйняттям родини як безпечного середовища, важливістю близьких стосунків із мамою і татом ОСОБА_7 , молодшою сестрою ОСОБА_24 . Окрім цього, визначено, що ситуація з біологічним батьком не є актуальною для дитини на емоційному рівні, що підтверджує відсутність значущості цієї фігури в її внутрішньому світі.
Фахівцем із соціальної роботи КЗ «Міський центр соціальних служб» Івано-Франківської міської ради 01.07.2025 року відвідано сім`ю ОСОБА_1 за адресою проживання: АДРЕСА_3 та здійснено оцінку за результатами якої з`ясовано, що складні життєві обставини у сім`ї відсутні, у помешканні створено належні умови для проживання та виховання дітей. 
Відповідно до інформації, наданої Івано-Франківським РУП ГУНП в Івано-Франківській області від 07.07.2025 №108184-2025, гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканець АДРЕСА_4 . ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешкає у АДРЕСА_3 , до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувалася.
Відповідно до інформації від 01.07.2025 року №309, наданої адміністрацією Ліцею №2 Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учениця 7-В класу, навчається у ліцеї з 1-го вересня 2022 року. Навчальні досягнення з предметів за 7 клас в основному середнього і достатнього рівня. Мати ОСОБА_1 і вітчим ОСОБА_6 систематично цікавляться навчанням і поведінкою ОСОБА_5 , відвідують батьківські збори, проявляють належну активність у житті класу. Зі слів класного керівника, ОСОБА_25 , батько ОСОБА_26 не цікавиться вихованням та навчанням доньки.
Відповідно до інформації від 19.09.2025 №78, наданої медичним центром «Лайф Лайн», декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, укладено з лікарем педіатром ОСОБА_27 МЦ ФОП « ОСОБА_28 ». Дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на диспансерному обліку «Д» у педіатра та дитячого гастроентеролога. Основний діагноз: аутоімунний гепатит. Потребує постійного контролю лабораторних показників, прийому медикаментів та спеціальної дієти. Вакцинація проводиться згідно індивідуального плану з урахуванням основного захворювання. Мати дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , систематично відвідує з нею профілактичні та контрольні огляди, своєчасно виконує всі призначення спеціалістів. Батько дитини ОСОБА_2 під час візитів до лікаря педіатра не був присутній.
Відповідно до протоколу бесіди з дитиною від 06.10.2025 року, зі слів дівчинки, вона підтримує маму в позові, хоче, щоб біологічного батька позбавили батьківських прав, оскільки батька вона не бачить, він не спілкується з нею і не намагається спілкуватись. Біологічний батько проживає в Криму. Зі слів дитини, вона не сумує за біологічним батьком, не хотіла б його побачити, оскільки він її ігнорує, не допомагає, у дитини залишились негативні спогади. Востаннє дитина бачилася з біологічним батьком в 2016 році, а спілкувались за допомогою системи обміну повідомленнями «Вайбер», коли дитині було сім років. Дівчинка зазначила, що з вітчимом ОСОБА_7 у неї стосунки, як з рідним батьком, при розмові дівчинка звертається до нього «тато».
Суд зазначає, що Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959, як принципове положення визначила що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
В силу ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Роз`ясненнями, що викладені в п. п. 15, 16, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Аналіз зазначеного дає можливість зробити висновок про те, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , при відсутності заперечень чи перешкод позивача у спілкуванні батька з дитиною, свідомо ухиляється від своїх обов`язків по вихованню неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , а саме: не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не приймає будь-якої участі у житті неповнолітньої дитини та у матеріальному забезпеченні, постійно проживає за межами України, на території іншої держави, не підтримує з донькою зв`язок навіть в телефонному режимі більше п`яти років. Неповнолітня дитина ОСОБА_3 майже не пам`ятає відповідача, наявні спогади носять негативний характер, татом називає чоловіка позивача ОСОБА_6 . 
Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58).
При розгляді справи, судом встановлено ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків, свідоме нехтування ним своїми обов`язками, та не встановлено наявності у відповідача бажання на спілкування з дитиною та виконання ним своїх батьківських обов`язків.
Одночасно, суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд, перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.
Враховуючи вищенаведене, суд з врахуванням обставин справи, встановленого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків та свідомого нехтування ним, що підтверджено наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами, тривалості невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітньої дитини, доведеності винної поведінки відповідача, та з метою захисту інтересів дитини на забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову і позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин, ураховуючи, що позов задоволено повністю, судовий покладається на відповідача та підлягає стягненню з нього на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 280 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей виконкому Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити у повному обсязі.
Позбавити ОСОБА_2  ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 30.03.2026р.

Суддя:  К.О. Далеко