Справа № 439/1715/25 Головуючий у 1 інстанції: Марків Т.А. 
Провадження № 33/811/5/26 Доповідач: Гончарук Л. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

19 лютого 2026 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , захисника адвоката Мидзки Романа Володимировича, потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Мидзки Романа Володимировича на постанову судді Бродівського районного суду Львівської області від 10 грудня 2025 року, 

встановив:

цієї постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КК України, та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, застосувавши адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян – в сумі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрито, в зв`язку з закінченням на момент її розгляду строку накладення адміністративного стягнення.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн. 
Відповідно до постанови, водій ОСОБА_1 , 24 серпня 2025 року приблизно о 22.30 год в м. Броди Золочівського району на вул. Івана Франка, в порушення вимог п. 2.9 «а» ПДР України, керував автомобілем марки “SHEVROLET Camaro” реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння та, в порушення вимог п. 13.3 ПДР України, при зустрічному роз`їзді з автомобілем марки “RENAULT Kadjar” реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_3 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого скоїв зіткнення з цим транспортним засобом. Внаслідок ДТП автомобілі її учасників були пошкоджені.
Указаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, – порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів; керування транспортними засобами особами (водіями) в стані алкогольного сп`яніння.
На вказану постанову захисник адвокат Мидзка Р.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП. Дослідити в судовому засіданні відеозаписи з нагрудних камер спостереження інспекторів поліції. Допитати в якості свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_2 .
В обґрунтування вказує про те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, а відтак така підлягає скасуванню з огляду на наступне.
Наголошує, що ОСОБА_1 не був зупинений 24 серпня 2025 року інспектором патрульної поліції під час руху автомобіля, отже у поліції відсутні беззаперечні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом на момент ДТП.
Зауважує, що водієм автомобіля “SHEVROLET Camaro” на момент ДТП з автомобілем “RENAULT Kadjar” був ОСОБА_4 , а не ОСОБА_1 . Вказаних доводів поліція не спростувала належними та допустимими доказами. Позиція поліції, що водієм на момент ДТП був ОСОБА_1 є лише припущення.
Вказує, що справу в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 124 КупАП, закрито у зв`язку із спливом строків давності притягнення до адміністративної відповідальності, однак він визнаний винним у вчиненні ДТП.
Заслухавши виступ захисника адвоката Мидзки Р.В., пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , які підтримали доводи апеляційної скарги, пояснення потерпілої ОСОБА_2 щодо обставин події, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобам у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.
Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п.2.9а Правил дорожнього руху України, яким водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Ст. 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Апеляційний суд погоджується із висновком судді про наявність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується сукупністю зібраних та перевірених судом доказів, яким надано належну правову оцінку.
Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд обґрунтовано визнав  ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, що відповідає фактичним обставинам справи.
Висновок судді про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 433279 від 25.08.2025(а.с.3); серії ЕПР1 № 433312 від 25.08.2025 (а.с.29), в яких викладені обставини вчинених  ОСОБА_1 правопорушень; схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, на якій відображені, зокрема місця розташування автомобіля марки “SHEVROLET Camaro” реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля марки “RENAULT Kadjar” реєстраційний номер НОМЕР_2 після дорожньо-транспортної пригоди, механічні пошкодження цих транспортних засобів(а.с.31); письмовими поясненнями ОСОБА_2 , наданими під час оформлення матеріалів справ про адміністративні правопорушення, та її поясненнями, наданими в судовому засіданні першої інстанції, відповідно до яких 24 серпня 2025 року приблизно о 22 год 25 хв в м. Броди на вул. Івана Франка на зустріч автомобілю, під її керуванням, виляючи із сторони в сторону їхав автомобіль марки “SHEVROLET Camaro” реєстраційний номер НОМЕР_1 , який, як вона знає за інформацію з соцмереж, належить ОСОБА_5 . Розцінивши це як небезпеку, вона зменшила швидкість, але зіткнення транспортних засобів відбулося. В результаті бокового удару, її автомобіль розвернуло посередині проїзної частини, а автомобіль марки “SHEVROLET”, через високу швидкість, проїхав далі та зупинився на відстані 130 м. З автомобіля марки “SHEVROLET” вийшли один чоловік та дві дівчини (з яких місці автомобіля хто з них виходив, вона не звернула увагу). Біля цієї машини бачила ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння, та двох дівчат – Юлію та ОСОБА_6 (а.с.30); відеозаписами події, на яких зафіксовані обставини виявлення адміністративного правопорушення, проходження ОСОБА_1 , медичного огляду на стан сп`яніння, оформлення матеріалів справи(а.с.13,14,40,41); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 239, відповідно до якого на час огляду – 23.45 год. 24 серпня 2025 року ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння(а.с.4), та іншими матеріалами справи у їх сукупності.
Підстав сумніватися у достовірності вищевказаних даних у суду немає.
Апеляційний суд приходить до переконання, що докази вчинення правопорушень ОСОБА_1 , які покладені суддею в основу постанови, були отримані з дотриманням вимог законодавства і суддя прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Наявні у справі протоколи про адміністративне правопорушення відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, а також вимогам, передбаченим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, містить усі необхідні реквізити та є належним і допустимим доказом.
Доводи апелянта про те, що у матеріалах справи відсутні беззаперечні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом на момент ДТП, апеляційний суд не бере до уваги та розцінює їх як такі, що спрямовані на уникнення  ОСОБА_1 відповідальності за скоєне.
Дії працівників поліції відносно ОСОБА_1 під час складення протоколів про адміністративні правопорушення за ст. 124 КУпАП, ч. 1 ст. 130 КУпАП апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Отже, враховуючи відсутність будь-яких скарг та заяв щодо дій працівників поліції, а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах та на відеозаписі нагрудних камер, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта.
Щодо доводів апелянта про те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, то такі на думку суду є безпідставними, так як згідно постанови суду першої інстанції вбачається, що суд першої інстанції врахував докази, які містяться в матеріалах справи та інші обставини, які мали місце в даній справі.
Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.
Наведеними доказами, достовірність яких в судді апеляційного суду не викликає сумнівів, в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, на підставі яких суддею відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП всебічно і повно з`ясовано всі обставини справи.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).
На думку апеляційного суду, доводи апеляційної скарги про відсутність складу в діях  ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, які суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги та належним чином мотивував своє рішення, при цьому об`єктивно оцінив пояснення учасників справи.
Твердження апелянта про інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок судді про доведеність його вини у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки склад вчинених адміністративних правопорушень знайшов своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, при розгляді справи в суді апеляційної інстанції не було надано будь-яких інших доказів, які б спростовували вину  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.
Оскільки правопорушення було вчинено 24 серпня 2025 року, а отже на день розгляду справи суддею першої інстанції минуло більш ніж три місяці, відтак суддя обґрунтовано закрив провадження у справі на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суддя в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, і обґрунтовано наклав стягнення згідно правил ст. 36 КУпАП.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування чи зміни постанови судді немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Мидзки Романа Володимировича залишити без задоволення, а постанову судді Бродівського районного суду Львівської області від 10 грудня 2025 року щодо ОСОБА_1 - без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя    Л.Я. Гончарук