П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/18185/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С. 
Суддя-доповідач - Сушко О.О. 
13 квітня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Сушка О.О. 
суддів: Залімського І. Г.  Мацького Є.М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 11.10.2024 №968060153402 про відмову у переведенні позивача на пенсію державного службовця (по інвалідності) відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII "Про державну службу".
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу, необхідного для призначення пенсії державного службовця, періоди роботи ОСОБА_1 з 14.07.1994 року по 25.09.2024 року (30 років 2 місяці 12 днів).
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити пенсію по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 №3723-XII з 07.10.2024, зобов`язати нарахувати/перерахувати та виплатити пенсію в розмірі 60% сум заробітної плати, зазначеної у довідках від 30.09.2024 року, виданих Головним управлінням Державної податкової служби України у Хмельницькій області.
Відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, отримуючи пенсію по інвалідності, призначену відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-VI від 09.07.2003 з 07.10.2011.
07.10.2024 позивач звернулась з заявою до Головного управління ПФУ в Хмельницькій області про перерахунок пенсії у зв`язку з переходом на пенсію за іншим Законом (по інвалідності згідно з Законом України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 №3723-ХІІ), додавши до заяви довідки про складові заробітної плати №239/С/22-01-10-02-06, №240/С/22-01-10-02-06 від 30.09.2024, видані Головним управлінням Державної податкової служби України у Хмельницькій області. 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 11.10.2024 №968060153402 позивачу відмовлено у такому перерахунку. У рішенні зазначається, що право на пенсію по інвалідності Законом про державну службу не передбачене.
Крім того, листом від 21.11.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило позивачу, що періоди роботи в податковій інспекції з 14.07.1994 по 30.06.2013, з 01.01.2014 по 30.04.2019 не підлягають зарахуванню до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, оскільки їй у цей період присвоювались спеціальні звання.
Також із записів трудової книжки встановлено, що позивачці неодноразово були присвоєні ранги державного службовця, спеціальні звання.
Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Згідно ч. 9 ст. 37 цього Закону пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.
В силу пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення стажу державної служби» від 03 травня 1994 №283, якою затверджено Порядок обчислення стажу державної служби, передбачено, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.
Пунктом 1 Порядку №283 встановлено, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби. Згідно з пунктом 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком; на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.
Пунктом 4 Порядку №283 передбачено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.
Відповідно до ч. 17 статті 37 Закону №3723-ХІІ період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пунктом 342.4 ст.342 Податкового кодексу України визначено, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.
При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Згідно з ст.343 ПК України посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються, зокрема, такі спеціальні звання: інспектор податкової служби I рангу; інспектор податкової служби II рангу; інспектор податкової служби III рангу.
Отже, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах повинен зараховуватись до стажу державної служби.
Беручи до уваги записи трудової книжки позивача встановлено, що вона працювала у податкових органах на різних посадах. У цей період позивачці присвоювались спеціальні звання.
Відтак, періоди роботи позивача у органах державної податкової служби з 14.07.1994 по 30.06.2013, з 01.01.2014 по 30.04.2016 підлягають зарахуванню до стажу державної служби.
Щодо, змісту листа Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 21.11.2024 встановлено, що до стажу державної служби позивачки зараховано лише 5 місяців, а саме з 01.07.2013 по 31.12.2013.
Разом з тим, як підтверджується письмовими доказами, з 01.05.2016 по 25.09.2024 остання продовжувала працювати на посадах державної служби, відтак такий період повинен бути зарахований до її стажу державної служби.
За змістом частини 1 статті 30 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Частиною 1 статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що особи, визнані інвалідами, мають право на пенсію по інвалідності за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: до досягнення особою 23 років включно 2 роки; від 24 років до досягнення особою 26 років включно 3 роки; від 27 років до досягнення особою 31 року включно 4 роки; для осіб 32 років і старших 5 років.
Таким чином пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV:
- особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років;
- особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах.
Як вбачається, що у період, коли позивачу було встановлено групу інвалідності, вона працювала на посадах робота на яких зараховується до стажу державної служби. Станом на 01.05.2016 позивач також перебувала на державній службі. 
Також незалежно від часу встановлення інвалідності, у позивача наявні більше ніж 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, крім того перед зверненням за призначенням такої пенсії вона працювала на відповідних посадах, перебування на яких зараховується до стажу державної служби. 
Відтак, стаж державної служби, а також на посадах, робота на яких зараховується до стажу державної служби, позивача становить понад 10 років, що підтверджується матеріалами справи.
З огляду на це, відповідачі не довели відсутність у позивача права на призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, зважаючи на що спірне рішення є необґрунтованим.
Оскільки довідки №239/С/22-01-10-02-06, №240/С/22-01-10-02-06 від 30.09.2024, видані Головним управлінням Державної податкової служби України у Хмельницькій області, недійсними не визнавались, не відкликались, перерахунок пенсії позивачки необхідно здійснювати з урахуванням заробітної плати, вказаної у них.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Сушко О.О.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Залімський І. Г.    Мацький Є.М.