Справа № 473/6352/25

РІШЕННЯ
іменем України

"27" лютого 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Ротар М.М.,
за участю секретаря судового засідання Ніколаєнко Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У грудні 2025 року ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.09.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 був укладений договір позики №77566726, відповідно до умов якого Банк надало кредитні кошти в сумі 5000,00 грн. шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки відповідача, а позичальник зобов`язалася повернути в строк 30 днів (тобто до 10.10.2021) використані суми кредитних коштів та сплатити проценти за користування коштами в розмірі 1,99 % (фіксована), 2,70% (процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частини) (не застосовується в період карантину) від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 2.3). Договір позики підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, відповідно до п. 12 договору позики.
Крім цього, 10.11.2021 між ОСОБА_2 та ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» був укладений кредитний договір №6636727, за умовами якого відповідачу надано кредит в розмірі 10971,80 грн., строком на 15 днів зі сплатою відсотків за кожен день користування кредитом у розмірі 0,0010%, дата повернення кредиту 25.11.2021.
22.02.2022 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №22/02/2022, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відступає ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» приймає права вимоги до боржника за договором позики №77566726. В подальшому, 10.01.2023 між ТОВ «Ведикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Ведикт Капітал» відступає ТОВ «Коллект Центр», а ТОВ «Коллект Центр» приймає права вимоги до боржника за договором позики №77566726. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника відповідно до розрахунку заборгованості становить 16461,44 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням 5000,00 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 11460,62 грн.; нараховані 3% річних 0,82 грн.
29.11.2021 між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір №29/11-1, відповідно до якого ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами кредиту у тому числі за договором №6636727, що укладений між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та позичальником, яким є ОСОБА_2 .
У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 в тому числі за договором №6636727, що укладений між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та позичальником. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника відповідно до розрахунку заборгованості становить 11359,06 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням 10971,80 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 15,40 грн.; інфляційні збитки 320,46 грн.; нараховані 3% річних 51,40 грн.
Посилаючись на вищезазначені обставини позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 27820,50 грн., судовий збір, а також витрати на професійну правничу допомогу.
Ухвалою суду від 10 грудня 2025 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача Ткаченко М. у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. При цьому у позовній заяві представник позивача зазначила, що не заперечує проти розгляду справи за її відсутності та винесення заочного рішення судом.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, причину неявки суд не повідомила, про дату, час та місце судового засідання за зареєстрованим місцем проживання була належним чином повідомлена, шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення. На адресу суду 06 лютого 2026 року надійшла заява від відповідача ОСОБА_1 , в якій вона просила застосувати пільги при розрахунку заборгованості по кредитним договорам, оскільки є дружиною військовослужбовця. 
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вивчивши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 10.09.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 був укладений договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №77566726, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало кредитні кошти в сумі 5000,00 грн. шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки вказаної відповідачем.
Договір позики підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора «7erGUJ9vXG» і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Кредит надається строком на 30 днів до 10.10.2021. За користування кредитом відповідач сплачує 1,99% на добу від суми кредиту за кожен день користування позикою до дати її повернення, а за понадстрокове користування позикою відповідач сплачує 2,7% за кожен день користування позикою, пеня 2,7% в день, орієнтована реальна річна процентна ставка 29653,89%, орієнтовна загальна вартість позики 7985,00 грн.
Кредитні кошти в сумі 5000,00 грн. були перераховані на картку № НОМЕР_1 , яку відповідач вказала самостійно, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Фінексперт» від 25.04.2025 за вих. №КД-000023292/ТНПП.
Відповідач взятих на себе за цим договором зобов`язань належним чином не виконувала, грошові кошти та відсотки за їх користування кредитору не сплачувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість.
22.02.2022 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №22/02/2022, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відступає ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» приймає права вимоги до боржника за договором позики №77566726.
10.01.2023 між ТОВ «Ведикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Ведикт Капітал» відступає ТОВ «Коллект Центр», а ТОВ «Коллект Центр» приймає права вимоги до боржника за договором позики №77566726. Таким чином, ТОВ «Коллект центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача за договором №77566726.
Відповідно до витягу з додатку №3 до реєстру боржників до договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023, ТОВ «Ведикт Капітал» передало ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до боржника ОСОБА_2 за кредитним договором №77566726 від 10.09.2021 в загальній сумі 16461,44 грн., з яких: 5000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 11460,62 грн. заборгованість за нарахованими процентами; 0,00 грн. заборгованість за комісією; 0,00 грн. заборгованість за пенею; 0,82 грн. за порушення грошового зобов`язання.
10.11.2021 між ОСОБА_2 та ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» був укладений кредитний договір №6636727, за умовами якого відповідачу надано кредит в розмірі 10971,80 грн., строком на 15 днів зі сплатою відсотків за кожен день користування кредитом у розмірі 0,0010%, дата повернення кредиту 25.11.2021.
Сторони домовилися, що загальний строк надання кредиту може бути автоматично продовжений (пролонгований) у разі невиконання Позичальником в повному обсязі зобов`язань зі сплати процентів згідно п. 1.6 та повернення Кредиту у визначений в п. 1.5 термін (після спливу Строку А). У такому разі строк надання кредиту автоматично пролонгується на строк 13 календарних днів (Строк Б, пролонгований строк), а зазначена в п. 1.4 Договору дата повернення кредиту продовжується на відповідну кількість днів. Під час пролонгованого строку (Строку Б) Позичальник сплачує проценти за користування кредитом у розмірі 1,83 % від суми кредиту за кожний день пролонгованого строку (п. 1.7. договору).
Тип процентної ставки у п.1.5, 1.6, 1 фіксована (п. п. 1.9).
Відповідно до п. 1.10 договору строк дії Договору: до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, але не більше 1 (одного) календарного року.
Згідно з п. 1.11. на дату укладення кредитного договору орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 0,04%, орієнтовна загальна вартість кредиту складає 10980,03 грн. У випадку настання умов, передбачених у п. 1.6 договору, орієнтовна ефективна річна процентна ставка складатиме 1,83%, орієнтовна загальна вартість кредиту складатиме 10987,16 грн.
29.11.2021 між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір №29/11-1, відповідно до якого ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами кредиту у тому числі за договором №6636727 від 10.11.2021, що укладений між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та позичальником, яким є ОСОБА_2 .
У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 в тому числі за договором №6636727 від 10.11.2021, що укладений між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та позичальником. Таким чином, ТОВ «Коллект центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача за договором №6636727 від 10.11.2021.
Відповідно до витягу з додатку №1 до реєстру боржників до договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023, ТОВ «Ведикт Капітал» передало ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до боржника ОСОБА_2 за кредитним договором №6636727 від 10.11.2021 в загальній сумі 11359,06 грн., з яких: 10971,80 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 15,40 грн. заборгованість за нарахованими процентами; 0,00 грн. заборгованість за комісією; 0,00 грн. заборгованість за пенею; 371,86 грн. за порушення грошового зобов`язання.
Згідно до розрахунку заборгованості сума заборгованості за вказаним вище договором №6636727 від 10.11.2021 становить 11359,06 грн., з яких : заборгованість за основним зобов`язанням 10971,80 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 15,40 грн.; інфляційні збитки 320,46 грн.; нараховані 3% річних 51,40 грн.
Згідно з частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частин першої, другої статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів невимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту)другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України).
Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року в справі №243/6552/20, від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року в справі №127/33824/19 та інших.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В силу приписів ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
За змістом частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
В судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 уклала шлюб 23 вересня 2025 року та змінила прізвище на ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 .
Таким чином, відповідач ОСОБА_1 має існуючу перед позивачем прострочену заборгованість за договором позики №6636727 від 10.11.2021 року станом на 02 грудня 2025 у сумі 11359,06 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням 10971,80 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 15,40 грн; нараховані 3% річних 51,40 грн; інфляційні збитки – 320,46 грн та за кредитним договором №77566726 від 10.09.2021 станом на 02 грудня 2025, у сумі 16461,44 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням 5000,00 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 11460,62 грн; нараховані 3% річних 0,82 грн.; а всього на загальну суму 27820,50 грн.
Розрахунок загальної суми заборгованості відповідача по кредитним договорам наданий суду і відповідає вимогам закону.
З матеріалів справи вбачається, що кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання шляхом перерахування позичальнику кредитних коштів у розмірі визначеному договорами. 
Вказана обставина відповідачем не заперечувалася.
В той же час відповідач просила врахувати, що вона є дружиною військовослужбовця, а тому підпадає під категорію членів сім`ї військовослужбовця, які звільненні від сплати процентів за користування кредитом. 
Представник позивача заперечував проти застосування до відповідача пільг, які передбачені ст..14 ч.15 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки пільга щодо списання процентів за користування кредитом має чітко визначений часовий та суб`єктний критерій застосування на період проходження служби і лише щодо зобов`язань, нарахування за якими відбувається в цей період. Водночас  нарахування процентів за кредитними договорами здійснювалося у 2021-2022 р., тобто до виникнення у відповідачки статусу дружини військовослужбовця та до початку проходження військової служби її чоловіком, а отже відсутній  необхідний причинно-часовий зв`язок між періодом, на який поширюється пільга, та періодом формування спірної заборгованості.
Суд вважає, що посилання відповідачки на Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в даному випадку є безпідставним, з огляду на наступне. 
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, яке було долучено відповідачкою статус дружини військовослужбовця вона отримала 23 вересня 2025 року, коли зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 (копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , видане 23 вересня 2025 року. Чоловік відповідачки ОСОБА_4 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 , видане 22 червня 2023 року. 
Так, відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції від 01.08.2021 року, що діяла під час нарахування заборгованості по вищезазначених кредитних договорах), військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями в тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Згідно з ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції від 11.04.2025 року, з числа якої передбачено вже пільгу для дружин військовослужбовців), військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Отже, вищевказаною нормою закону дійсно встановлено пільгу для військовослужбовців та їх дружинам (чоловікам) певної категорії на час їх призову, але вже після закінчення нарахування відсотків за кредитними договорами.
Відповідно до розрахунків заборгованостей первісного кредитора, відсотки за договором від 10.11.2021 № 6636727 нараховувались з 11.11.2021 по 23.02.2022 рік (включно), а відсотки за договором від 10.09.2021 № 77566726 нараховувались з 10.09.2021 по 23.02.2022 (включно). В той період відповідач не мала статусу дружини військовослужбовця і редакція закону, яка діяла на час укладення кредитних договорів не передбачала пільги для членів сім`ї військовослужбовця. 
За таких обставин наведені заперечення не спростовують обґрунтованості нарахованих сум і не можуть бути підставою для звільнення від сплати процентів (а також інших передбачених договором платежів). 
За таких обставин, враховуючи вищезазначене, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, тоді як відповідачкою не надано належних та допустимих доказів, які б їх спростовували, тому вказана заборгованість по кредитним договорам підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.
Щодо вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено наступне.
Позивачем заявлено вимогу про компенсацію понесених ним витрат на правову допомогу в розмірі 13000,00 грн.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду копію договору про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024, укладеного між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», копію прайс-листа щодо надання виду послуг разом із одиницею виміру та ціною робіт, копію заявки на надання юридичної допомоги №1814 від 01.10.2025, копію витягу з акту №15 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025.
Відповідно до вимог ст. ст. 133, 137, 141ЦПК України суд в залежності від результату розгляду справи зобов`язаний розподілити між сторонами витрати на професійну правничу допомогу.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.
Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором. Даний спір є спором незначної складності, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною, справа не передбачає необхідності виконання значного обсягу дій та робіт, необхідних для її підготовки та розгляду.
Отже, зважаючи на категорію даної справи, яка є нескладною, враховуючи усталену практику, суд вважає, що визначені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є завищеними і не являються співмірними, обґрунтованими і пропорційними об`єму здійсненої роботи та наданої послуги, складності справи, а тому (з урахуванням розміру задоволених позовних вимог) дійшов висновку про необхідність зменшення розміру відшкодування витрат на правничу допомогу до 5000,00 грн.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати пов`язані з розглядом справи в розмірі 2422,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.12,13,81,141,258,259,263-265,268, 354-355 ЦПК України, суд, 
ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (код ЄДРПОУ 44276926; місцезнаходження: 01133, м.Київ, вул.Мечнікова, буд.3, офіс 306) заборгованість за договорами №6636727 від 10.11.2021 року в загальному розмірі 11359,06 гривень; заборгованість за кредитним договором №77566726 від 10.09.2021 року в загальному розмірі 16461,44 гривень, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 гривень, витрати на правову допомогу в розмірі 5000 гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.М. Ротар