Справа № 459/939/26 Провадження № 3/459/326/2026 	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

07 квітня 2026 року суддя Шептицького міського суду Львівської області Отчак Н.Я., з участю секретаря Савіцької Б.Б., захисника Бруха А.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Шептицького РВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності, 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,- 
за ч.1 ст.130 КУпАП, 
В С Т А Н О В И В :
05.03.2026 поліцейський Шептицького РВП ГУНП у Львівській області Чорний О.І. склав протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 606526 відносно ОСОБА_1 , згідно з яким останньому ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки він 05.03.2026 о 06 год. 48 хв. за адресою у м. Шептицький, вул. Богдана Хмельницького керував транспортним засобом Fiat Ducato д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР. 
Захисник Брух А.О. 07.04.2026 подав письмове клопотання в якому просив закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначив, що ОСОБА_1 вини своєї у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, з огляду на наступні обставини. ОСОБА_1 разом зі своєю дружиною був зупинений працівниками поліції на автодорозі м. Шептицький, вул. Богдана Хмельницького. Останній не заперечує, що він дійсно керував транспортним засобом на момент зупинки, однак останній категорично не погоджується щодо вини у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. Після зупинки транспортного засобу та перевірки особистих документів ОСОБА_1 до останнього підійшов інший поліцейський. В цей момент ОСОБА_1 надавав для ознайомлення військово-облікові документи шляхом ознайомлення через мобільний додаток «Резерв+». Зазначає, що згідно наданих відомостей жодних порушень військового обліку у ОСОБА_1 не було, дані було уточнено вчасно, а територіальний центр комплектування та соціальної підтримки не звертався до територіального органу поліції для адміністративного затримання та доставлення як особи, що вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ст. 210 і 210-1 КУпАП. Водночас, у ОСОБА_1 на момент зупинки була відсутня відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації. Побачивши це, працівник поліції в першу чергу звернув увагу саме на відсутність оформленої відстрочки, на що ОСОБА_1 відповів що у нього з військовим обліком усе гаразд, про що свідчать відомості з мобільного застосунку «Резерв+». Незважаючи на це, поліцейський сказав, що «так чи інакше вам треба проїхати до ІНФОРМАЦІЯ_2 ». У відповідь ОСОБА_1 повідомив, що він там вже був пів року тому. Поліцейський знову ж таки, не врахувавши надані пояснення та відомості щодо військового обліку почав пропонувати ОСОБА_1 проїхати до ІНФОРМАЦІЯ_2 », на що ОСОБА_1 відмовився. Поліцейський вчергове почав наполягати на необхідність проїхати в РТЦК та СП, так як у ОСОБА_1 відсутня відстрочка, а згідно відомостей системи «Оберіг» він є особою, яка підлягає призову під час мобілізації. У відповідь ОСОБА_1 сказав, що якщо б у ТЦК та СП була потреба у його мобілізації, то його б уже давно викликали. А оскільки жодних повісток до того часу йому не надходило та немає відомостей щодо порушень військового обліку, тому і відсутня на момент його зупинки необхідність у відвідуванні ТЦК та СП. Далі ОСОБА_1 зачинив передні ліві двері, за якими він знаходився, так як зранку було холодно, та не до кінця причинив вікно. Після цього поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що «на даний момент його поведінка не відповідає обстановці» та що у нього нібито звужені зіниці очей. На питання поліцейського чому ОСОБА_1 так поводиться останній відповів, що він спішить в рейс і у нього немає часу. Після цього поліцейський повідомив, що він пропонує проїхати до закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також що «в разі відмови автоматично буде складено протокол». ОСОБА_1 в свою чергу чітко заявив що він не відмовляється від такого огляду. Після цього поліцейський запитав чи згідний ОСОБА_1 проїхати до закладу охорони здоров`я з поліцейськими у службовій машині. У відповідь ОСОБА_1 сказав що не згоден їхати у службовій машині, після чого поліцейський сказав, що в такому випадку буде складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП. Після цього між поліцейськими виникла суперечка, так як один поліцейський, який складав протокол, стверджував що ОСОБА_1 відмовився від огляду, а інший наполягав що він не відмовлявся. Також інший поліцейський оцінивши обстановку повідомив, що складання протоколу за наявних обставин призведе до проблем. У свою чергу працівник поліції, який складав протокол відповів що ОСОБА_1 відмовився прослідувати у службовому автомобілі, на що його напарник відповів що так, але це не свідчить про відмову від огляду на стан наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 в свою чергу запитав що слугувало підставою для його зупинки, на що поліцейський відповів що його було зупинено на підставі п.11 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» та «доручення на відпрацювання в Шептицькому району про виявлення осіб…». Окрім цього, ОСОБА_1 повідомляв поліцейського, що він не відмовляється від огляду на стан сп`яніння та готовий прослідувати на своєму авто. На це поліцейський відповів що ОСОБА_1 не може їхати своїм автомобілем, оскільки це передбачено згідно Інструкції. У відповідь ОСОБА_1 сказав гаразд, тоді нехай їде його жінка, яка весь цей час знаходилась разом з ним у автомобілі. В свою чергу поліцейський всеодно наполягав що необхідно прослідувати саме на службовому автомобілі. Після зачитування змісту протоколу ОСОБА_1 взяв протокол для проставлення підписів та написанні пояснень, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Захисник зазначає, що в дійсності ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, а дії працівника поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення у з`язку з такою нібито відмовою є протиправними. Фактично працівник поліції вчинив своєрідну провокацію, адже основною метою було не встановлення стану наркотичного сп`яніння, а спроба в такий спосіб виманити з автомобіля ОСОБА_1 для подальшого доставлення в РТЦК та СП. Хоча фактично жодних правових підстав для цього в працівників поліції не було. Також зазначає, що незрозуміло яким чином працівники поліції могли встановити наявність зазначених у протоколі ознак наркотичного сп`яніння, оскільки поліцейськими взагалі не здійснювався будь-який огляд зіниць очей ОСОБА_1 та чому його поведінка не відповідає обстановці. Більше того, згідно п. 4 Розділу І Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів є звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло. Тобто положення Інструкції передбачають, що звужені зіниці очей особи можуть бути ознакою її сп`яніння виключно у разі відсутності їх реакцій на світло. Як вбачається з наявних відеозаписів, поліцейськими не здійснювалась жодна перевірка реакцій зіниць ОСОБА_1 на світло. Таким чином, на момент зупинки у ОСОБА_1 була відсутня така ознака наркотичного сп`яніння, як звужені зіниці очей, оскільки сама по собі їх звуженість не є ознакою наркотичного сп`яніння. Крім того, в ході усього спілкування з поліцейськими вимова ОСОБА_1 була чітка та зрозуміла, про що свідчать відеоматеріали. Також у самому протоколі ОСОБА_1 у графі «Пояснення особи» були надані письмові пояснення що він не відмовлявся від огляду у медичному закладі. Дані пояснення були написані ОСОБА_1 власноручно та чітко. Це в свою чергу свідчить про те, що у нього була відсутня така ознака наркотичного сп`яніння як поведінка, що не відповідає обстановці. Адже ОСОБА_1 постійно заявляв що не відмовляється від огляду, в ході спілкування постійно цікавився щодо підстав зупинки та слідування до медичного закладу на службовому автомобілі, а його поведінка при цьому була спокійною та врівноваженою. Більше того, у цей самий день ОСОБА_1 було проведено дослідження на наявність наркотичних речовин у сечі та крові у лабораторії КДЛ КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» №040 від 05.03.2026 року. Вище вказаними результатами досліджень підтверджується те, що ОСОБА_1 не вживав наркотичних засобів, так як всі показники знаходяться в межах норми. Це вчергове свідчить про те, що заявлені поліцейським ознаки наркотичного сп`яніння не знайшли свого фактичного підтвердження.
Ознайомившись з матеріалами справи, приходжу до такого висновку.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
В силу ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
У ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відтак, при розгляді даної справи суд, вирішуючи питання про те, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчиненні, виходить з того, що протокол про адміністративне правопорушення було складено саме щодо порушення ОСОБА_1 вимог ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За правилами ч. 1 ст. 130 КУпАП, настає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За правилами ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Відповідно до п.п. 8, 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015 (далі по тексту Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані алкогольного або іншого сп`яніння чи перебуває під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції згідно з ознаками, визначеними в п. 3, 4 розділу І Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я із видачею направлення за формою, наведеною в додатку №1 до Інструкції.
Згідно з п. 5 розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
З протоколу про адміністративне правопорушення та долучених доказів ОСОБА_1 ставиться у провину те, що він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, в порушення вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.
Так в протоколі про адміністративне правопорушення та в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зазначено ознаки наркотичного сп`яніння поведінка, яка не відповідає обстановці та звужені зіниці очей.
Однак, відповідно розділу ІІ « Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.11.2015 р. № 1452/735) підставою для проведення огляду на стан сп`яніння є наявність ознак передбачених пунктом 4 розділу І цієї інструкції, а саме ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота), звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови, почервоніння обличчя або неприродна блідість.
З детального аналізу наведених норм права вбачається, що водій може бути направлений працівниками поліції до закладу охорони здоров`я для огляду на стан наркотичного сп`яніння, лише за наявності у нього конкретних ознак передбачених п.п.3, 4 Інструкції. Логічним є висновок, що за відсутності у водія наведених ознак сп`яніння, у працівників поліції не виникає підстав направляти його для медичного огляду на стан сп`яніння до закладів охорони здоров`я. Відмова водія виконувати безпідставну (необґрунтовану) вимогу працівника поліції проходити огляд на стан сп`яніння, не може мати наслідків у вигляді адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР України.
Працівник поліції при виявленні ознак сп`яніння у водія повинен не лише формально зазначити ці ознаки у протоколі про адміністративне правопорушення, але й надати докази, які підтверджують наявність цих ознак, зокрема, зафіксувати їх на відеозаписі або виявити у присутності двох свідків.
Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Дніпровського апеляційного суду від 22 січня 2026 року у справі № 212/11146/25.
Також згідно відеозаписів долучених до матеріалів справи вбачається, що після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 надавав поліцейським для ознайомлення військово-облікові документи шляхом ознайомлення через мобільний додаток «Резерв+». Згідно наданих відомостей жодних порушень військового обліку у ОСОБА_1 не було, дані було уточнено вчасно, а територіальний центр комплектування та соціальної підтримки не звертався до територіального органу поліції для адміністративного затримання та доставлення як особи, що вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ст. 210 і 210-1 КУпАП. Водночас, у ОСОБА_1 на момент зупинки була відсутня відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації. Побачивши це, працівник поліції в першу чергу звернув увагу саме на відсутність оформленої відстрочки, на що ОСОБА_1 відповів що у нього з військовим обліком усе гаразд, про що свідчать відомості з мобільного застосунку «Резерв+». Незважаючи на це, поліцейський сказав, що «так чи інакше вам треба проїхати до ІНФОРМАЦІЯ_2 ». У відповідь ОСОБА_1 повідомив, що він там вже був пів року тому. Поліцейський знову ж таки, не врахувавши надані пояснення та відомості щодо військового обліку почав пропонувати ОСОБА_1 проїхати до ІНФОРМАЦІЯ_2 », на що ОСОБА_1 відмовився. Поліцейський вчергове почав наполягати на необхідність проїхати в РТЦК та СП, так як у ОСОБА_1 відсутня відстрочка, а згідно відомостей системи «Оберіг» він є особою, яка підлягає призову під час мобілізації. Далі ОСОБА_1 зачинив передні ліві двері, за якими він знаходився, так як зранку було холодно, та не до кінця причинив вікно. Після цього, поліцейський різко змінив тон спілкування з водієм та йому повідомив, що на даний момент його поведінка не відповідає обстановці та що у нього звужені зіниці очей. На питання поліцейського чому ОСОБА_1 так поводиться останній відповів, що він спішить в рейс і у нього немає часу. Після цього поліцейський повідомив, що він пропонує проїхати до закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також що «в разі відмови автоматично буде складено протокол». ОСОБА_1 в свою чергу чітко заявив що він не відмовляється від такого огляду. Після цього поліцейський запитав чи згідний ОСОБА_1 проїхати до закладу охорони здоров`я з поліцейськими у службовій машині. У відповідь ОСОБА_1 сказав що не згоден їхати у службовій машині, оскільки не може залишити службовий автомобіль загружений продукцією, але поїхати до медичного закладу не відмовляється, після чого поліцейський сказав, що в такому випадку на нього буде складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП.
В подальшому між поліцейськими виникла суперечка, так як один із поліцейських, стверджував, що ОСОБА_1 відмовився від огляду, а інший наполягав, що він не відмовлявся від проходження такого огляду. Також один з поліцейських оцінивши обстановку повідомив, що складання протоколу за наявних обставин призведе до проблем. У свою чергу інший працівник поліції відповів, що ОСОБА_1 відмовився прослідувати у службовому автомобілі, на що його напарник відповів що так, але це не свідчить про відмову від огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
Окрім цього, ОСОБА_1 повідомляв поліцейського, що він не відмовляється від огляду на стан сп`яніння та готовий прослідувати на своєму авто, а за його кермо може сісти будь хто, навіть пасажир, що була у автомобілі. На це поліцейський відповів що ОСОБА_1 не може їхати своїм автомобілем, оскільки це не передбачено згідно Інструкції. 
Слід зазначити, що з переглянутого у судовому засіданні відеозапису не можливо встановити, що працівники поліції мали підстави вважати, що ОСОБА_1 мав явні ознаки наркотичного сп`яніння, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.
Окрім цього, одна з зазначених ознак, а саме поведінка, що не відповідає обстановці не підпадає під ознаки наркотичного сп`яніння, а під ознаки алкогольного сп`яніння. Разом з тим, поведінка водія була врівноваженою, спокійною, який чітко відповідав на запитання.
Як уже зазначалося вище, згідно п. 4 Розділу І Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів є звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло. Тобто положення Інструкції передбачають, що звужені зіниці очей особи можуть бути ознакою її сп`яніння виключно у разі відсутності їх реакцій на світло. 
Як вбачається з наявних відеозаписів, поліцейськими не здійснювалась жодна перевірка реакцій зіниць ОСОБА_1 на світло. Таким чином, на момент зупинки у ОСОБА_1 була відсутня така ознака наркотичного сп`яніння, як звужені зіниці очей, оскільки сама по собі їх звуженість не є ознакою наркотичного сп`яніння.
Крім того, суд вважає, що вимога працівника поліції проїхати в медичний заклад для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння була безпідставною.
В той же час, пропозиція поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння повинна бути наслідком виявлення об`єктивних ознак такого стану, як це передбачено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Натомість, застосування такої вимоги як реакції на відмову особи виконати вказівку поліцейського свідчить про підміну правоохоронної мети каральною. У такому випадку відмова водія від проходження огляду є не ухиленням від виконання законної вимоги поліцейського в розумінні ст. 130 КУпАП, а захисною реакцією на дії, не передбачені процедурою оформлення порушень ПДР.
Також суддя установила, що з оглянутого небезперервного диску з відеофіксацією подій не зафіксовано чіткої відмови ОСОБА_1 від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у найближчому медичному закладі, а такий мав намір його пройти проїхавши у своєму автомобілі, так як працівники поліції хотіли відвезти його в ТЦК.
Суд вважає, необхідним наголосити, що стандарт доведення поза розумним сумнівом, наведений, наприклад, у рішенні ЄСПЛ від 12.09.2008р. у справі «Яременко проти України» (заява № 15825/07), та у рішенні ЄСПЛ від 27.02.2009р. у справі «Спінов проти України» (заява № 34331/03), означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Враховуючи викладене, в справах про адміністративні правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. 
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. 
Встановлені при судовому розгляді справи вищенаведені обставини свідчать, що докази, які б поза розумним сумнівом доводили наявність ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 суду не надані, працівниками поліції не наведено у протоколі про адміністративне правопорушення дій ОСОБА_1 , ухилення від огляду у медичному закладі, що у своїй сукупності свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 , події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Порушень п. 2.5 ПДР судом не встановлено через відсутність чіткої відмови від проходження саме медичного огляду.
З огляду на викладене провадження у справі необхідно закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 , події та складу вказаного адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. ст. 247, 284 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В :
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП – закрити за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 10-ти днів з дня винесення постанови. 
  Суддя:	  	  Н. Я. Отчак