Справа № 676/141/26
Провадження № 1-кп/676/207/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд
Хмельницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , 
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , 
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ( в режимі відеоконференції),
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ( в режимі відеоконференції),,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янці-Подільському в режимі відеоконференції кримінальне провадження, відомості про яке внесені 21 червня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №62024240010000347, відносно 
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Київ, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , громадянина України, із середньою освітою, раніше судимого вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 11 січня 2024 року до покарання у виді одного місяця арешту, згідно із ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 28 квітня 2025 року невідбуту частину покарання у виді арешту строком один місяць замінено на покарання у виді пробаційного нагляду строком на два місяці, покарання не відбуте,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, 
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, перебуваючи на посаді курсанта військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст.ст. 1, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 131, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, маючи намір ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, 12 травня 2024 року близько 07 год. 15 хв. самовільно залишив місце служби – розташування військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 та проводив службовий час на власний розсуд не пов`язаний з проходження військової служби до 08 грудня 2025 року, після чого був затриманий працівниками Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому.
Зазначеними вище діями, які виразились в самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся, дав показання про обставини залишення військової частини. Зазначив, що дійсно орієнтовано через чотири дні після того, як прибув до військової частини НОМЕР_1 , залишив територію зазначеної військової частини та поїхав проживати у село Притулівка Кам`янець-Подільського району, де його було затримано у грудні 2025 року. 
Незважаючи на визнання свої вини обвинуваченим  ОСОБА_4 , його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується сукупністю доказів, наданих стороною обвинувачення та досліджених відповідно до ст.23 КПК України судом безпосередньо в ході судового розгляду. 
Так, відповідно до матеріалів службового розслідування, завірені у встановленому порядку копії яких були долучені до кримінального провадження та були досліджені у судовому засіданні, встановлено факти мобілізації ОСОБА_4 , набуття ним статусу військовослужбовця, самовільного залишення ним без поважних причин військової частини тривалістю понад три доби. 
Зокрема, зазначені факти підтверджуються наступними дослідженими у судовому засіданні завіреними у встановленому порядку копіями документів:
- акту службового розслідування від 13 травня 2024 року, (т.2, а.м.к.п.69-74), проведеного на підставі наказу №1008 від 12 травня 2024 року командира військової частини НОМЕР_1 «Про призначення службового розслідування» (т.2, а.м.к.п.76-77), згідно із якими у військовій частині НОМЕР_1 було проведено службове розслідування факту самовільного залишенні військової частини військовослужбовцем ОСОБА_4 ; 
- рапорту начальника навчального курсу школи загальновійськової підготовки в/ч НОМЕР_1 від 12 травня 2024 року про виявлення факту відсутності військовослужбовця ОСОБА_4 на території військової частини (т.2, а.м.к.п.75);
- витягу з наказу №129 від 08 травня 2024 року командира військової частини НОМЕР_1 (т.2, а.м.к.п. 78), відповідно до якого ОСОБА_4 з 08 травня 2024 року було зараховано до списків особового складу військової частини, призначено на посаду курсанта військової частини НОМЕР_1 , шпк «солдат»;
- доповіді про самовільне залишення військової частини курсантом ОСОБА_4 від 13 травня 2024 року за підписом командира військової частини НОМЕР_1 на адресу Командувача Сил підтримки ЗСУ (т.2, а.м.к.п. 80-81);
- листа №01-12/665 від 16 травня 2024 року КНП «Кам`янець-Подільська міська лікарня» Кам`янець-Подільської міської ради (т.2, а.м.к.п.83), згідно із яким ОСОБА_4 у період з 12 травня 2024 року по час надання інформації не звертався за медичною допомогою до закладу;
- листа №5155/121/108/2024 від 16 травня 2024 року Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькі області (т.2, а.м.к.п.85), відповідно до якого ОСОБА_4 у період з 12 травня 2024 року по час надання інформації за вчинення адміністративних та кримінальних правопорушень не затримувався;
- наказу №249 від 23 травня 2024 року командира військової частини НОМЕР_1 (т.2, а.м.к.п. 109-110), відповідно до було прийняте рішення підготувати та направити до ТУ ДБР, Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону та ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлення про факт самовільного залишення ОСОБА_4 військової частини та наявність у діях останнього ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України. 
Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст. 91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.
Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.
Зазначені обставини не заперечував у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 .
Таким чином, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд прийшов до переконання, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 мало місце, а його дії, які виразились у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану, судом кваліфікуються як кримінальне правопорушення – злочин, передбачений ч.5 ст.407 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 винуватий у вчиненні цього кримінального правопорушення і підлягає покаранню. 
При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст.65, 66-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. 
Зокрема, судом враховується, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, раніше судимий, за місцем проходження військової служби характеризується посередньо, за місцем тимчасового проживання характеризується позитивно. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені. 
Також судом при призначенні покарання враховується досудова доповідь представника персоналу органу пробації щодо високого ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та середнього ризику небезпеки для суспільства. 
З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.5 ст.407 КК України, оскільки таке покарання є необхідним та достатнім для досягнення цілей покарання, передбачених ч.2 ст.50 КК України, зокрема буде пропорційною карою за вчинене та буде достатнім для виправлення засудженого, а також запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Оскільки покарання у виді апробаційного нагляду обвинувачений не відбув, остаточне покарання ОСОБА_4 необхідно призначити на підставі ч.1 ст.71 КК України. 
Цивільний позов не заявлявся. 
Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні. 
Речові докази суду не надавалися. 
З метою забезпечення виконання вироку, враховуючи, що обвинуваченому призначається покарання у виді позбавлення волі, з метою запобігання ризиків, передбачених пунктами 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, на переконання суду ОСОБА_4 необхідно залишити до набрання вироком законної сили обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 349, 368 – 371, 373-375 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, зокрема вироку від 11 січня 2024 року Великоберезнянського районного суду Закарпатської області та цього вироку, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років та один місяць. 
До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_4 залишити попередній у виді тримання під вартою. 
Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши в строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення з 08 грудня 2025 року по день набрання вироком законної сили включно відповідно до ч.5 ст.72 КК України з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі (т.2, а.м.к.п.138-141,153). 
Матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені 21 червня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №62024240010000347, після набрання вироком законної сили зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.
Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження. Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення. 

Суддя Кам`янець-Подільського 
міськрайонного суду
Хмельницької області        ОСОБА_6