Справа № 161/5620/26
Провадження № 1-кп/161/905/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк          16 березня 2026 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:
судді -        ОСОБА_1 ,
за участю секретаря -       ОСОБА_2 ,
розглянувши у спрощеному провадженні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12026035590000014, що надійшов з Луцької окружної прокуратури, відносно  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новоукраїнка Маневицького району Волинської області, громадянина України, українця, із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, 
- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Так, ОСОБА_3 , згідно рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01 травня 2025 року у цивільній справі № 159/2195/25, будучи зобов`язаним сплачувати в користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/2 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 квітня 2025 року і до досягнення дітьми повноліття.
05 грудня 2025 року рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області у цивільній справі № 159/6929/25 за позовом ОСОБА_4 було змінено спосіб і розмір стягнення аліментів, визначених рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області у цивільній справі № 159/6929/25, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі по 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень щомісяця на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття.
Однак, ОСОБА_3 , достеменно знаючи про обов`язок сплати аліментів, будучи дієздатною та працездатною особою, маючи доходи з офіційних та неофіційних джерел, заходів, спрямованих на погашення заборгованості не вживав, чим свідомо, злісно ухилився від сплати аліментів в період часу з 01 червня 2025 року по 27 лютого 2026 року, що призвело до виникнення заборгованості зі сплати таких коштів, яка згідно інформації Відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції станом на 27 лютого 2026 року становить 102348,20 гривень, тобто у розмірі, що в сукупності перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 своїми умисними протиправними діями, які виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України.
У поданому обвинувальному акті прокурором зазначено клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України.
До обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні додано письмову заяву ОСОБА_3 , складену в присутності захисника – адвоката ОСОБА_8 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні.
Окрім того, у даній заяві захисником – адвокатом ОСОБА_8 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_3 , його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.
Також до обвинувального акта додано письмову заяву законного представника малолітніх потерпілих ОСОБА_4 , складену в присутності представника малолітніх потерпілих – адвоката ОСОБА_9 , щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.  Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку визначеному статтями 381-382 КПК України.
При цьому, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження №12026035590000014 від 11.02.2026, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини інкримінованого кримінального проступку, які не оспорюються учасниками судового провадження, враховуючи беззаперечне визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї винуватості у його вчиненні, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, стороною обвинувачення доведена поза розумним сумнівом. 
Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), є правильною.
При обранні покарання суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 1 ст. 164 КК України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує, що він вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, щиро розкаявся, має постійне місце проживання та реєстрації, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, непрацевлаштований, тому суд, з врахуванням наведеного, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його критичного відношення до скоєного та беззаперечного визнання своєї вини, наявності пом`якшуючої покарання обставини та відсутності обставин, що його обтяжують, а також приймаючи до уваги принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 164 КК України, в межах санкції частини статті, у виді громадських робіт.
Перешкоди, визначені ч. 3 ст. 56 КК України, для застосування до обвинуваченого покарання у виді громадських робіт, відсутні.
На думку суду, призначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення як ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.
Даних щодо наявності у кримінальному провадженні речових доказів, процесуальних витрат та накладення арештів на майно надані матеріали кримінального провадження не містять.
Керуючись ст. 370, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, призначивши покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя Луцького міськрайонного суду      ОСОБА_1