Справа № 276/2227/25
Провадження по справі №2-др/276/2/26 

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2026 року селище Хорошів

Хорошівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді: Семенюка А.С.,
за участю секретаря судового засідання: Процюк О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» адвоката Андрущенка Михайла Валерійовича про ухвалення додаткового рішення та стягнення витратна професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» (до перейменування - ТОВ «Іннова Фінанс») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
встановив:
Рішенням Хорошівського районного суду Житомирської області від 24.02.2026 року у справі № 276/2227/25 задоволено позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» (до перейменування - ТОВ «Іннова Фінанс») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» заборгованість за договором про надання грошових коштів у кредит №8031070525 від 02.05.2025 в розмірі 22462 (двадцять дві тисячі чотириста шістдесят дві) гривні 00 (нуль) копійок, з яких: 9000,00 гривень - сума заборгованості за тілом кредиту, 13462,20 гривень - сума заборгованості за відсотками, а також витрати зі сплати судового збору в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок.
У позовній заяві представник позивача ТОВ «Іннова-Нова» адвокат Андрущенко М.В. зробив заяву про подання доказів понесених судових витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, в зв`язку з чим вимога про стягнення з відповідача таких судових витрат судом розглянута не була.
02.03.2026 року представник позивача ТОВ «Іннова-Нова» адвокат Андрущенко М.В. через систему «Електронний суд» подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 гривень. В якості доказів їх понесення надав суду копію ордеру від 08.05.2025 року, копію договору про надання правничої допомоги №06-05/2025 від 06.05.2025 року, копію заявки №3378416485 про надання послуг від 12.08.2025 року, копію акту №3378416485 приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги №06-05/2025 від 06.05.2025 року від 26.02.2026 року та копію платіжної інструкції № 101 від 26.02.2026 року про перерахування вищевказаних витрат.
Згідно ч.3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Пунктами 3, 4 частини 1 статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Хорошівського районного суду Житомирської області від 05.03.2026 позовну заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу прийняти до розгляду без повідомлення учасників справи, встановлено відповідачу строк для подачі письмових пояснень, заперечень на заяву.
Представник позивача адвокат Андрущенко М.В. в заяві просив розгляд справи проводити без його участі.
Відповідач ОСОБА_1 письмових пояснень чи заперечень щодо заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу до суду не подала.
В судове засідання щодо розгляду даного заяви учасники справи не викликались у зв`язку із відсутністю необхідності, а тому, відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд вважає за можливе провести засідання без виклику учасників справи.
Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Враховуючи вказані норми Цивільного процесуального кодексу України, суд ухвалює додаткове рішення у справі без участі сторін.
Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) . Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Зважаючи на те, що представником позивача до закінчення судових дебатів у справі було зроблено заяву про подання доказів понесених судових витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, а також те, що такі докази були подані в зазначений строк, суд такі докази приймає.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Згідно із ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, які відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому сам факт оплати таких послуг не є обов`язковою передумовою можливості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у разі якщо стороною, на користь якої ухвалено рішення суду, подано необхідні докази, які підтверджують надання відповідних послуг щодо розгляду конкретної судової справи (постанова ВС від 28.09.2021 року у справі № 160/12268/19).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 11.01.2023 року у справі № 479/475/21, провадження № 61-6583св22 дійшов наступного висновку.
Так, у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).
З огляду на зазначене положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.
Подібні правові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).
Як вбачається із копії акту №3378416485 приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги №06-05/2025 від 06.05.2025 року від 26.02.2026 року, укладеного між ТОВ «Іннова Фінанс» та адвокатом Андрущенком М.В., розмір гонорару за послуги адвоката становить 5000 гривень за складання правової документації процесуального характеру (позовної заяви) та супровід процесу розгляду справи в суді.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування з відповідача таких витрат в заявленому розмірі, адже цей розмір має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат та є завищеним, виходячи з ринкових цін на адвокатські послуги.
Визначаючи розмір витрат, які підлягають відшкодуванню, суд враховує те, що справа про стягнення боргу за кредитним договором є справою, у якій вже склалася стала судова практика та яка не потребує додаткового вивчення норм законодавства та правових позицій, характер виконаної адвокатом роботи, а саме складання позовної заяви, те, що справа розглядалася в порядку спрощеного провадження та без участі представника позивача в судовому засіданні, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також критерій їх необхідності, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи.
З урахуванням наведеного суд стягує з відповідача на користь позивача 2300 гривень витрат на професійну правничу допомогу, що відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, ціни позову, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання правничих послуг.
Керуючись ст.ст. 141, 270, 254 ЦПК України, суд,-
ухвалив:
Ухвалити у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» (до перейменування - ТОВ «Іннова Фінанс») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором додаткове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» 2300 (дві тисячі триста) гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення додаткового рішення. Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручене у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому додаткового рішення суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова», адреса місцезнаходження: м.Київ, вул. Верхній Вал, 10, поверх 2, офіс 5; ЄДРПОУ 44127243.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя А.С.Семенюк