Справа № 127/5604/25
Провадження 2/127/6683/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року 	м. Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Борисюк І.Е.,
за участю: секретаря судового засідання Обертун Н.М.,
представника позивача – Шмігленко І.В.,
представника Вінницької окружної прокуратури – прокурора Лугової Г.А.,
адвоката відповідача – Думанського В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом заступника керівника Вінницької окружної прокуратури, діючого в інтересах держави в особі Вінницької міської ради, до ОСОБА_1 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області про витребування земельної ділянки, - 

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся заступник керівника Вінницької окружної прокуратури, діючи в інтересах держави в особі Вінницької міської ради, з позовом до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки.
Позов мотивований тим, що на підставі повідомленням Вінницької міської ради від 21.04.2023 щодо виявленого випадку порушення інтересів територіальної громади у зв`язку з незаконним оформленням прав приватної власності на земельну ділянку площею 2,000 га (архівний кадастровий номер 0520682803:02:001:0122), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та за рахунок якої незаконно сформовано та передано в користування 14 нових земельних ділянок, розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12023020010000711 від 18.01.2023 за фактом неправомірного заволодіння земельними ділянками комунальної власності, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Встановлено, що у користуванні ТОВ «КАіСА-ФІН-Груп» на підставі договору оренди від 26.06.2007 перебувала земельна ділянка площею 2,000 га, кадастровий номер 0520682803:02:001:0122, строк дії - 3 роки, цільове призначення: 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, для комерційного використання – розміщення ресторанно-розважального комплексу, яка знаходилась на території Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району в межах населеного пункту АДРЕСА_2 , та відомості про яку внесено до Державного земельного кадастру 28.08.2007 з присвоєнням кадастрового номеру 0520682803:02:001:0122. Рішенням 15 сесії 6 скликання Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 23.03.2012 припинено дію договору оренди вищевказаної земельної ділянки. Рішенням 27 сесії 6 скликання Лука-Мелешківської сільської ради від 20.09.2013 «Про погодження проекту землеустрою щодо зміни меж м. Вінниці» розглянувши клопотання Вінницької міської ради щодо погодження проєкту землеустрою щодо зміни меж м. Вінниці, погоджено поданий Вінницькою міською радою проєкт, контроль за виконанням даного рішення покладено на виконавчий комітет сільської ради. Рішенням 52 сесії 6 скликання Вінницької міської ради від 26.09.2014 № 1844 «Про погодження проекту землеустрою щодо зміни меж міста Вінниця», розглянувши проєкт землеустрою щодо зміни меж міста Вінниця, розроблений МКП «Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури», погоджено зазначений проєкт, вирішено просити Вінницьку обласну раду погодити проєкт землеустрою щодо зміни меж міста Вінниці та звернутися до Верховної Ради України з відповідним клопотанням. Рішенням 34 сесії 6 скликання Вінницької обласної ради № 847 від 20.03.2015 «Про погодження проекту землеустрою щодо зміни меж міста Вінниці» погоджено проєкт землеустрою щодо зміни меж міста Вінниці, виконаний МКП «Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури», відповідно до якого загальна площа міста буде становити 11316,9740 га, із включенням в межі міста земель Вінницького району Вінницької області загальною площею 4448,9740 га, в тому числі за рахунок, зокрема: - Луко-Мелешківської сільської ради Вінницького району загальною площею 495,1907 га. Також зазначеним рішенням погоджені зовнішні межі та загальну площу 11316,9740 гектарів міста Вінниці та вирішено звернутися з поданням до Верховної Ради України про зміну зовнішніх меж міста Вінниці і затвердження території міста Вінниці загальною площею 11316,9740 гектара та внесення змін до розмірів території Вінницького району Вінницької області, зменшивши територію Вінницького району на 4448,9740 гектара. ТОВ «Юридично-земельним союзом «Альянс» у квітні 2015 року розроблений проєкт землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам у кількості 12-ти осіб для ведення особистого селянського господарства на території Лука-Мелешківської сільської ради, в межах населеного пункту, Вінницького району, Вінницької області. Даний проєкт землеустрою містить копію рішення 45 сесії 6 скликання Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 25.03.2015 «Про надання дозволу громадянам на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в приватну власність для ведення особистого селянського господарства на території Луко-Мелешківської сільської ради, в межах населеного пункту», зокрема щодо відповідача ОСОБА_1 . Відповідно до постанови Верховної Ради України від 13.05.2015 № 401-V-III «Про зміну і встановлення меж міста Вінниця і Вінницького району Вінницької області» (яка відповідно до ч. 2 ст. 138 Закону України «Про регламент Верховної Ради України» набула законної сили 13.05.2015), територія земельної ділянки з кадастровим номером 0520682803:02:001:0122 увійшла в межі м. Вінниці. Згідно архівних відомостей Публічної кадастрової карти України 19.05.2015 комунальну ділянку площею 2,0000 га за адресою: АДРЕСА_3 , перенесено в архів та за її рахунок було сформовано 14 нових ділянок з різним цільовим призначенням, зокрема – земельна ділянка з кадастровим номером 0520682800:02:001:0342. У подальшому 21.05.2015 за заявою ОСОБА_1 відомості щодо права власності Відповідача на земельну ділянку з кадастровим номером 0520682800:02:001:0342 внесені на підставі рішення виконавчого комітету Луко-Мелешківської сільської ради Вінницької області б/н від 19.05.2015 та витяга з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0502913822015 від 19.05.2015, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Так, відповідно до інформації архівного відділу Вінницької райдержадміністрації № 01- 24/41 від 10.04.2024 на запит слідчого надано копію протоколу 48 сесії 6 скликання Луко-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області та повідомлено, що у рішенні «Про передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Лука-Мелешківської сільської ради в межах населеного пункту» зазначеної сесії, не виявлено прізвище громадянина ОСОБА_1 . Питання про передачу ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки площею 0,1 га (кадастровий номер 0520682800:02:001:0342) на засіданні 48 сесії 6 скликання Луко-Мелешківської сільської ради Вінницької області відсутнє в порядку денному, що підтверджується протоколом, наданим архівним відділом Вінницької райдержадміністрації. Окрім того, також відсутнє рішення 45 сесії 6 скликання Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 25.03.2015 «Про надання дозволу громадянам на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в приватну власність для ведення особистого селянського господарства на території Луко-Мелешківської сільської ради, в межах населеного пункту», зокрема щодо відповідача ОСОБА_1 , копія якого наявна в Проєкті землеустрою щодо відведення 12-ти земельних ділянок, розробленому ТОВ «ЮЗС «Альянс» Так, згідно відповіді архівного відділу Вінницької райдержадміністрації від 23.12.2024 за вих. № 01-23/153, зазначене рішення до архіву не передавалось. Відповідно до відповіді Лука-Мелешківської сільської ради від 29.01.2025 за вих. № 11-14/38, матеріали 45 сесії 6 скликання Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 25.03.2015 не виявлені. З урахуванням викладеного встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 0520682800:02:001:0342 з цільовим призначенням – для ведення особистого селянського господарства, вибула з комунальної власності поза волею власника – Вінницької міської територіальної громади. Зазначене підтверджується також інформацією та документами, наданими Вінницькою міською радою згідно повідомлення від 21.04.2023, направленого на адресу Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області. З огляду на незаконне оформлення ОСОБА_1 права приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0520682800:02:001:0342 інтереси власника – Вінницької міської територіальної громади – порушені, тому спір щодо її витребування підлягає вирішенню в судовому порядку. Отже, земельна ділянка з кадастровим номером 0520682800:02:001:0342, яка нібито за рішенням Лука-Мелешківської сільської ради б/н від 19.05.2015 передана у приватну власність відповідачу ОСОБА_1 , вибула із власності територіальної громади сільської ради незаконно, з порушенням ст.ст. 116, 117 ЗК України, без дотримання процедури, яка встановлена ст. 118 ЗК України (без відповідного рішення органу місцевого самоврядування і за відсутності волевиявлення територіальної громади на передачу земельної ділянки). Як вбачається з відповідей архівного відділу Вінницької райдержадміністрації та Лука-Мелешківської сільської ради, оригінал рішення 48 сесії 6 скликання Луко-Мелешківської сільської ради від 19.05.2015 «Про передачу у власність земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Луко-Мелешківської сільської ради в межах населеного пункту» відсутній – не передавався в архів та відсутній у сільській раді. Питання про передачу ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки площею 0,1 га (кадастровий номер 0520682800:02:001:0342) на засіданні 48 сесії 6 скликання Луко-Мелешківської сільської ради Вінницької області відсутнє в порядку денному, що підтверджується протоколом, наданим архівним відділом. На підставі постанови Верховної Ради України від 13.05.2015 № 401-VIII «Про зміну і встановлення меж міста Вінниця і Вінницького району Вінницької області» з 13.05.2015 спірна земельна ділянка увійшла в межі м. Вінниці і, відповідно, з 13.05.2015 розпорядження земельною ділянкою комунальної власності з кадастровим номером 0520682800:02:001:0342 здійснює Вінницька міська рада. Отже, Лука-Мелешківська сільська рада станом на 19.05.2015 не мала повноважень власника щодо земель, які увійшли у межі м. Вінниці, зокрема, спірної земельної ділянки з кадастровим номером 0520682800:02:001:0342, а тому її рішення щодо цієї ділянки, прийняті після 13.05.2015, не мають юридичного значення. Окрім того, рішенням 27 сесії 6 скликання Лука-Мелешківської сільської ради від 20.09.2013 «Про погодження проекту землеустрою щодо зміни меж м. Вінниці», розглянувши клопотання Вінницької міської ради щодо погодження проєкту землеустрою щодо зміни меж м. Вінниці, погоджено поданий Вінницькою міською радою проєкт, контроль за виконанням даного рішення покладено на виконавчий комітет сільської ради. Тобто, на дату нібито відведення спірної земельної ділянки – 19.05.2015, Лука-Мелешківській сільській раді та її виконавчим органам було достеменно відомо про те, що спірна земельна ділянка 0520682800:02:001:0342 та архівна земельна ділянка 0520682803:02:001:0122 входять до складу території, яка вибуває зі складу земель Лука-Мелешківської територіальної громади, а отже Лука-Мелешківська сільська рада не має повноважень щодо розпорядження такими земельними ділянками. Відтак, Вінницька міська рада, як орган місцевого самоврядування, який здійснює повноваження власника від імені Вінницької міської територіальної громади, має право на витребування спірної земельної ділянки з кадастровим номером 0520682800:02:001:0342 площею 0,1 га у відповідача ОСОБА_1 . Факт формування земельної ділянки з кадастровим номером 0520682800:02:001:0342 та перенесення в архів земельної ділянки з кадастровим номером 0520682803:02:001:0122 без достатніх правових підстав не позбавляє Вінницьку міську територіальну громаду прав щодо витребування існуючої наразі земельної ділянки з кадастровим номером 0520682800:02:001:0342. ОСОБА_1 21.05.2015 безпідставно зареєстрував за собою право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0520682800:02:001:0342. Формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб, зокрема шляхом витребування таких земельних ділянок. З огляду на зазначене, з урахування особливостей фактичних обставин даної справи, задоволення віндикаційного позову шляхом витребування спірної земельної ділянки з кадастровим номером 0520682800:02:001:0342 призведе до відновлення порушених прав територіальної громади в особі Вінницької міської ради, оскільки остання, як власник нерухомого майна, зможе вчиняти щодо свого майна будь-які дії (володіти, користуватися та розпоряджатися). В даному випадку, звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання додержання законності передачі земельних ділянок, а саме – земельної ділянки з кадастровим номером 0520682800:02:001:0342, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою для подачі даного позову та представництва інтересів Вінницької міської ради, є невжиття останньою достатніх заходів спрямованих на повернення незаконно вибулої земельної ділянки та є виключними випадками, що встановлено вимогами ст. 1311 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», на усунення виявлених порушень та захисту інтересів держави в особі територіальної громади прокурором пред`являється цей позов.
Вищевикладене й стало підставою для звернення прокурора до суду із вимогою про витребування у відповідача земельної ділянки площею 0, 1 га з кадастровим номером 0520682800:02:001:0342, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Також прокурор просив стягнути з відповідача на користь Вінницької обласної прокуратури судовий збір.
Ухвалою суду від 28.02.2025 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд якої вирішено провести в порядку загального позовного провадження. Також даним судовим рішенням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, залучено Лука-Мелешківську сільську раду Вінницького району Вінницької області; запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву, а третій особі – письмові пояснення на позов та/або відзив та докази по справі, роз`яснено наслідки ненадання заяв по суті справи у встановлений судом строк.
На виконання вимог ч. 7 ст. 43 і абз. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивачем надано разом із позовом, поданим до суду в електронній формі, докази надсилання відповідачу за адресою його місця проживання (перебування), зареєстрованою у встановленому законом порядку, листом з описом копії позовної заяви із доданими до неї документами (трекінг відправлення 2105000426346). 
За інформацією з офіційного вебсайту Укрпошти вбачається, що вищевказане поштове відправлення повернулося на адресу відправника із відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Як вбачається з матеріалів справи, поштове відправлення із ухвалою суду від 28.02.2025, направлене відповідачу за адресою його місця проживання (перебування), зареєстрованою у встановленому законом порядку, повернулось до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Натомість, адвокат відповідача 26.03.2025 отримав доступ до підсистеми «Електронний суд». 
Таким чином, враховуючи положення п. 2 ч. 6 ст. 272 ЦПК України, ухвала суду від 28.02.2025 вважається врученою відповідачеві 26.03.2025.
10.04.2025, у строк встановлений судом, на адресу суду від адвоката відповідача надійшов відзив на позовну заяву.
Так, у своєму відзиві адвокат відповідача зазначив, що позовна заява є необґрунтованою. На думку адвоката відповідача, прокурором не наведено жодного факту, який би свідчив про те, що права Вінницької міської ради порушено діями чи бездіяльністю відповідача. Також не наведено фактів, які б підтвердили факт участі Вінницької міської ради в передачі спірних земельних ділянок від Луко-Мелешківської сільської ради до відповідача. З матеріалів справи вбачається, що 19.05.2015 було відкрито поземельну книгу на земельну ділянку і присвоєно кадастровий номер 0520682800:02:001:0342, а вже 21.05.2015 було зареєстровано право приватної власності на дану земельну ділянку за відповідачем, що відповідає вимогам ст.ст. 791 та ст.125 ЗК України. Також адвокат просив суд звернути особливу увагу на твердження прокурора, що постановою Верховної Ради України «Про зміну і встановлення меж міста Вінниця і Вінницького району Вінницької області» від 13.05.2025 межі міста Вінниці були збільшенні і Вінницька міська рада одразу ж стала власником земельних ділянок, що передаються їй відповідно до даної постанови в силу приписів ч. 2 ст. 138 Закону України «Про регламент Верховної ради України». Проте дане твердження є помилковим, враховуючи положення ч. 2 ст. 138 Закону України «Про регламент Верховної ради України». Враховуючи дати публікації постанови ВРУ від 13.05.2015 та дату реєстрації права власності на земельну ділянку, у відповідача право власності виникло раніше, ніж постанова Верховної Ради України від 13.05.2015 набула чинності. Крім того, як зазначив адвокат відповідача, прокурором не надано до суду відомостей про реєстрацію права власності за Вінницькою міською радою на земельні ділянки, які відповідно до постанови Верховної Ради України «Про зміну і встановлення меж міста Вінниця і Вінницького району Вінницької області» від 13.05.2015 увійшли до її складу. Даний факт, на думку адвоката відповідача, має вагоме доказове значення, оскільки відповідно до ст. 125 ЗК України саме з моменту реєстрації права власності виникає право власності на земельну(ні) ділянку(ки), а не з моменту прийняття рішення про перехід земель із відання однієї адміністративно територіальної одиниці до іншої. Відповідач набув право власності на земельну ділянку в порядку і на підставах, які визначені законом, у відповідності до норм діючого на момент виникнення права власності зареєстрував таке право, та відкрито володів своїм майном. Також адвокат відповідача зазначив, що твердження прокурора про те, що під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12023020010000711 від 18.05.2023, яке було відкрито на підставі повідомлення Вінницької міської ради від 21.04.2023 щодо виявленого випадку порушення інтересів територіальної громади у зв`язку з незаконним оформленням прав приватної власності на земельну ділянку площею 2,000 га (архівний кадастровий номер 0520682803:02:001:0122), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та за рахунок якої незаконно сформовано та передано в користування 14 нових земельних ділянок, є сумнівним, оскільки відповідач звертався протягом 2019- 2024 років до Вінницької міської ради із офіційними зверненнями щодо зміни цільового призначення землі, а відтак твердження, що міська рад лише у квітні 2023 року дізналася про факти так званих можливих порушень її прав, є ніщо інше як маніпулювання фактами та викривлення обставин справи з метою позбавлення права власності громадян на землю, які останні набули в порядку та в межах визначених законодавством. Також адвокат відповідача вважає безпідставним звернення з даним позовом до Вінницького міського суду Вінницької області, оскільки по кримінальному провадженні № 12023020010000711 від 18.05.2023 тривають слідчі дії, винні особи не встановлені, підозри про вчинення злочину нікому не врученні і обвинувальні акти не скеровані до суду, тобто коло осіб які могли вчинити злочин не встановлено, а факт незаконного заволодіння земельними ділянками не доведений, а відтак стверджувати, що земельна ділянка з кадастровим номером 0520682800:02:001:0342, яка належить на праві приватної власності відповідачу набута ним незаконно і є такою, яка повинна бути витребуваною у нього в судовому порядку, немає підстав. Враховуючи наведене адвокат відповідача просив суд відмовити в задоволення позову в повному обсязі, а провадження у справі закрити.
17.04.2025 на адресу суду від заступника керівника Вінницької окружної прокуратури Вінницької області надійшла відповідь на відзив із викладенням у ній своїх пояснень, міркувань і аргументів щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотивів їх відхилення.
29.04.2025 на адресу суду від адвоката відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив із викладеними у них поясненнями, міркуваннями і аргументами щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотивами їх відхилення.
Від третьої особи письмові пояснення на позов та/або відзив на адресу суду не надходили. 
Ухвалою суду від 29.04.2025 було відмовлено у задоволенні клопотання адвоката відповідача про зупинення провадження у справі.
29.04.2025 судом було задоволено клопотання прокурора Вінницької окружної прокуратури про приєднання доказів до матеріалів справи, поданих разом із ним, про що постановлено відповідну ухвалу без оформлення окремого документа, яку занесено до протоколу судового засідання.
Ухвалою суду від 05.06.2025 позовну заяву було залишено без розгляду.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 14.08.2025 вищевказане судове рішення було скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвалою суду від 08.12.2025 було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
23.02.2026 судом було відмовлено в задоволенні клопотання адвоката відповідача про виклик в судове засідання свідків, про що постановлено відповідну ухвалу без оформлення окремого документа, яку занесено до протоколу судового засідання.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, хоча у відповідності до ст. 128 ЦПК України був належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Водночас, 29.04.2025 на адресу суду від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи без його участі. 
Представник позивача, прокурор та адвокат відповідача не заперечували щодо проведення розгляду справи у відсутність представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області.
Враховуючи думку представника позивача, прокурора та адвоката відповідача, заяву представника третьої особи, а також положення ст. 223 ЦПК України, суд постановив провести розгляд справи у відсутність представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області (ухвала суду постановлена без оформлення окремого документа та занесена до протоколу судового засідання).
У судовому засіданні прокурор та представник позивача - Вінницької міської ради позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві та у відповіді на відзив. 
Адвокат відповідача позовні вимоги не визнав і просив суд відмовити в їх задоволенні, аргументуючи мотивами, викладеними у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив. 
При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Вінницькою окружною прокуратурою під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12023020010000711 від 18.05.2023 та при виконанні повноважень, визначених ст. 1311 Конституції України і ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», виявлено факт незаконного вибуття у приватну власність земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 0520682800:02:001:0342, розташованої на території Вінницької міської територіальної громади.
У користуванні ТОВ «КАіСА-ФІН-Груп» на підставі договору оренди від 26.06.2007 перебувала земельна ділянка площею 2,000 га, кадастровий номер 0520682803:02:001:0122, строк дії 3 роки, цільове призначення: 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, для комерційного використання розміщення ресторанно-розважального комплексу, яка знаходилась на території Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області в межах населеного пункту АДРЕСА_2 , відомості про яку внесено до Державного земельного кадастру 28.08.2007 з присвоєнням кадастрового номеру 0520682803:02:001:0122. (т. 1 а.с. 116-117)
Згідно рішення від 23 березня 2012 року 15 сесії 6 скликання сільського голови Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області Сича В.М., дію договору оренди землі від 23 березня 2012 року з ТОВ «КАіСА-ФІН-Груп», площею 2,00 га для комерційного використання будівництва комплексу по ремонту і обслуговування, продажі автомобілів та інших об`єктів по наданню послуг населення, розташованої в АДРЕСА_1 – припинено. (т. 1 а.с. 91, 116-117)
Відповідно до змісту та картографічних матеріалів Проєкту землеустрою щодо зміни меж міста Вінниця, розробленого МКП «Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури», земельна ділянка з кадастровим номером 0520682803:02:001:0122 увійшла до складу земель Лука-Мелешківської сільської ради, що входять у межі м. Вінниці. (т. 1 а.с. 124-139, т. 2 а.с. 7-14)
Рішенням 27 сесії 6 скликання Лука-Мелешківської сільської ради від 20.09.2013 «Про погодження проекту землеустрою щодо зміни меж м. Вінниці» сільською радою погоджено зазначений проєкт, поданий Вінницькою міською радою, контроль за виконанням якого покладено на виконавчий комітет сільської ради. (т. 1 а.с. 132)
Постановою Верховної Ради України від 13.05.2015 № 401-VIII «Про зміну і встановлення меж міста Вінниця і Вінницького району Вінницької області» було змінено межі міста Вінниця і Вінницького району Вінницької області, збільшивши територію міста на 4 448, 97 га земель, у тому числі, окрім іншого, за рахунок 495, 19 га земель Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району.
Згідно з архівними відомостями Публічної кадастрової карти України 19 травня 2015 року комунальну ділянку з кадастровим номером 0520682803:02:001:0122 перенесено в архів та за її рахунок сформовано, зокрема, земельну ділянку з кадастровим номером 0520682800:02:001:0342. 
Відомості про державну реєстрацію у Державному земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим номером 0520682800:02:001:0342 внесені 19.05.2015 на підставі проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам у кількості 12-ти осіб для ведення особистого селянського господарства на території Лука-Мелешківської сільської ради, в межах населеного пункту Вінницького району, Вінницької області, розробленого ТОВ «Юридично-земельний союз «Альянс». (т. 1 а.с. 24-36)
Згідно із заявою ОСОБА_1 21.05.2015 відомості щодо права власності останнього на земельну ділянку з кадастровим номером 0520682800:02:001:0342 внесені на підставі рішення Лука-Мелешківської сільської ради Вінницької області б/н від 19.05.2015 та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0502913822015 від 19.05.2015, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17.02.2025. (т. 1 а.с. 22, 115-117)
Згідно відповідей архівного відділу Вінницької райдержадміністрації та Лука-Мелешківської сільської ради, долучених до даної позовної заяви:
- відсутнє рішення 45 сесії 6 скликання Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 25.03.2015 «Про надання дозволу громадянам на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в приватну власність для ведення особистого селянського господарства на території Лука-Мелешківської сільської ради, в межах населеного пункту», зокрема щодо ОСОБА_1 ;
- відсутнє рішення 48 сесії 6 скликання Лука-Мелешківської сільської ради Вінницької області від 19.05.2015 «Про передачу у власність земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Лука-Мелешківської сільської ради в межах населеного пункту»;
- у протоколі 48 сесії 6 скликання Луко-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області не виявлено відомостей про розгляд питання про передачу ОСОБА_1 земельної ділянки. (т. 1 а.с. 87-90, 95-113)
Згідно із ст.ст. 7, 142 Конституції України, ст.ст. 60, 62 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Вінницька міська рада є розпорядником комунального майна Вінницької міської територіальної громади, у тому числі земельних ділянок на території м. Вінниці.
Отже, правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності належать органу місцевого самоврядування, яким у спірних правовідносинах є Вінницька міська рада.
Так, заступник керівника Вінницької окружної прокуратури на підставі ст. 1311 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 56 ЦПК України звернувся до суду з даним позовом в інтересах держави в особі Вінницької міської ради.
Згідно із ст. 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. 
За приписами ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Під поняттям «інтереси держави» розуміють закріплену Конституцією та законами України, міжнародними договорами та актами систему фундаментальних цінностей у найважливіших сферах життєдіяльності українського народу та суспільства (політичній, соціальній, економічній, науково-технічній, інформацій, військовій).
В основі «інтересів держави» є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. 
Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 року № 3-рп/99 визначено, що оскільки «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах», означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованих на захист інтересів держави. Таким органом відповідно до Конституції України може бути орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств із часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їхній діяльності, але й у діяльності приватних підприємств, товариств.
Між сторонами по справі виник спір щодо правомірності передачі земельної ділянки у власність громадянину, що в свою чергу може зачіпати як економічні інтереси держави, так й інтереси місцевої територіальної громади. Наслідком вчинення таких дій може стати порушення інтересів держави, в особі Вінницької міської ради, яка у відповідності до чинного законодавства України здійснює повноваження щодо розпорядження землями в межах населеного пункту та зобов`язана контролювати додержання земельного законодавства, використання і охорону земель.
Незважаючи на вищевикладене та всупереч своєму обов`язку, Вінницькою міською радою станом на час подання прокурором позову не вжито жодних заходів спрямованих на повернення спірного майна державі або ж спростовано неправомірність таких дій.
Також, судом прийнято до уваги, що 11.02.2025 Вінницькою окружною прокуратурою було повідомлено Вінницьку міську раду про намір прокурора звернутися до суду з даним позовом (т. 1 а.с. 140), однак жодних дій, які б свідчили про належне реагування, Вінницькою міською радою вчинено не було. 
Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін по справі, зокрема, представника позивача - Вінницької міської ради, остання не вчинила будь-яких дій щодо даних спірних правовідносин. 
Звертаючись до суду з позовом, прокурор виконав вимоги процесуального закону, визначив, у чому, на його думку, полягає порушення інтересів держави, обґрунтував необхідність їхнього захисту, а також зазначив орган, який, хоч і уповноважений державою здійснювати такий захист, але у спірних правовідносинах відповідні заходи не вжив, тобто допустив бездіяльність.
Судом прийнято до уваги рішення Конституційного Суду від 03 грудня 2025 року у справі № 3-28/2024(59/24) яким визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), абзаци перший, другий, третій частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами. Визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), окремі приписи абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами в тім, що вони надають прокуророві можливість здійснювати представництво інтересів держави в суді у зв`язку з нездійсненням або неналежним здійсненням захисту цих інтересів органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. Окремі приписи абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність із 1 січня 2027 року.
Отже, враховуючи пояснення учасників справи та вищевикладене, суд прийшов до висновку, що втручання Вінницької окружної прокуратури з метою відновлення порушених майнових прав держави та громади, шляхом звернення до суду з відповідним позовом, є обґрунтованим та необхідним.
Відповідно до ст. 13 Конституції України та ст. 324 ЦК України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.
Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України).
У відповідності до ст. 18 ЗК України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.
Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення (ч. 1 ст. 19 ЗК України).
У відповідності до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі:
а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;
б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;
в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування;
г) прийняття спадщини;
ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).
Згідно із ч. 1-ч. 3 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування . Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:
а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;
б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;
в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
У статті 41 Конституції України проголошується, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону (ч. 2 ст. 373 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
Зокрема, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю (ч. 1 ст. 152 ЗК України).
Згідно із ч. 2 ст. 391 ЦК України , якщо органом державної влади або органом місцевого самоврядування, незалежно від того, чи мав такий орган відповідні повноваження, вчинялися будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, в результаті яких набувачем такого майна став суб`єкт права приватної власності, спори щодо володіння та/або розпоряджання, та/або користування таким майном відповідним органом державної влади або органом місцевого самоврядування вирішуються на підставі статтей 387 і 388 цього Кодексу.
Так, відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Згідно із ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо: 1) воно було продане або передане у власність у порядку, встановленому для виконання судових рішень; 2) воно було продане такому набувачеві на електронному аукціоні у порядку, встановленому для приватизації державного та комунального майна. Держава, територіальна громада, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті, також не може витребувати майно від добросовісного набувача на свою користь, якщо: 1) з моменту реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності першого набувача на нерухоме майно, передане такому набувачеві з державної або комунальної власності у приватну власність, незалежно від виду такого майна, минуло більше десяти років; 2) з дати передачі першому набувачеві з державної або комунальної власності у приватну власність нерухомого майна, щодо якого на момент такої передачі законодавством не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності, минуло більше десяти років. Зміна першого та подальших набувачів не змінює порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування майна, передбаченого цією частиною. Дія положень цієї частини не поширюється на випадки, якщо майно на момент вибуття з володіння держави або територіальної громади належало: а) до об`єктів критичної інфраструктури; б) до об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави; в) до об`єктів та земель оборони; г) до об`єктів або територій природно-заповідного фонду, за умови наявності підтвердних документів про статус таких об`єктів (територій) на момент вибуття з володіння; ґ) до гідротехнічних споруд, за умови наявності підтвердних документів про статус таких об`єктів на момент вибуття з володіння; д) до пам`яток культурної спадщини, які не підлягали приватизації. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.
У відповідності до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.
Крім цього, необхідно враховувати, що для такого витребування не потрібно заявляти вимоги про визнання незаконними та недійсними рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, рішень, записів про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за незаконним володільцем, самої державної реєстрації цього права, договорів, інших правочинів щодо спірного майна, у тому числі документів (свідоцтв, державних актів тощо), що посвідчують відповідне право.
Як вбачається з матеріалів справи, спірна земельна ділянка з кадастровим номером 0520682800:02:001:0342 була сформована 19.05.2015 за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером 0520682803:02:001:0122, яка раніше перебувала в оренді ТОВ «КАіСА-ФІН-Груп» на підставі договору від 26.06.2007. Формування нової земельної ділянки та внесення відомостей до Державного земельного кадастру здійснено на підставі проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам для ведення особистого селянського господарства. Надалі право власності на спірну ділянку було зареєстроване за ОСОБА_1 на підставі рішення органу місцевого самоврядування та витягу з кадастру, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав.
Суд вважає, що сам по собі факт відсутності в архіві тексту рішення 48 сесії 6 скликання Лука-Мелешківської сільської ради від 19.05.2015, а також відсутність згадування про нього у протоколі сесії, не є достатнім і беззаперечним доказом того, що таке рішення не приймалося. Позивач не надав жодного висновку експертизи, доказів підроблення документів чи встановленого судом факту фальсифікації реєстраційних дій. Натомість державна реєстрація права власності відбулася у 2015 році та протягом тривалого часу не оскаржувалася і не скасовувалася у встановленому законом порядку. Презумпція правомірності набуття права власності та достовірності відомостей державних реєстрів не була спростована належними доказами.
Посилання на те, що після прийняття Верховною Радою України 13.05.2015 постанови № 401-VIII «Про зміну і встановлення меж міста Вінниця і Вінницького району Вінницької області» спірна територія увійшла до меж міста Вінниці, саме по собі не свідчить про автоматичну втрату повноважень Лука-Мелешківською сільською радою в день прийняття цієї постанови. Матеріали справи не містять доказів фактичного завершення процедур інвентаризації земель, передачі документації, внесення відповідних змін до земельно-кадастрових даних саме станом на 19 травня 2015 року. Більше того, формування спірної земельної ділянки відбулося у межах населеного пункту села Лука-Мелешківська, що відображено у кадастрових даних на той момент. Отже, беззаперечний висновок про відсутність компетенції сільської ради на час прийняття рішення є передчасним та не підтверджений належними доказами.
З моменту набуття права власності у 2015 році і до моменту звернення прокурора до суду із даним позовом пройшло майже 10 років, протягом яких відповідач відкрито, безперервно та добросовісно володіє і користується спірною земельною ділянкою.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.09.2023 у справі № 910/8413/21, при встановленні добросовісності набувача суд має виходити з об`єктивних критеріїв, зокрема з`ясувати, чи була особа на момент набуття майна обізнана або чи повинна була бути обізнана про наявність обставин, що свідчать про можливу незаконність вибуття майна з власності держави або територіальної громади. До таких критеріїв належить, зокрема, доступність відповідної інформації її публічність, загальнодоступність, розміщення в офіційних джерелах, наявність у державних реєстрах, судових рішеннях тощо.
Постанова Верховної Ради України від 13.05.2015 № 401-VIII «Про зміну і встановлення меж міста Вінниця і Вінницького району Вінницької області», на яку посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, набула публічної доступності з моменту її офіційного опублікування: в газеті «Урядовий кур`єр» 27.05.2015 № 93; інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» 02.06.2015 № 41, стор. 14, стаття 1254, код акта 76945/2015; у відомостях Верховної Ради України 19.06.2016 № 25, стор. 1371, стаття 204.
Належних доказів того, що на момент набуття земельної ділянки відповідач знав або повинен був знати про можливі порушення при її відведенні, суду не надано. Всі дії щодо оформлення права власності відповідачем здійснювалися у межах чинного законодавства, на підставі рішення компетентного органу та з дотриманням встановленої процедури.
У Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (ст. 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (ст. 74).
Споживач послуг органу місцевого самоврядування законно презюмує, що рішення цього органу є законними і такими, що прийняті у межах компетенції.
У рішенні Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 20 жовтня 2011 року в справі «Рисовський проти України» (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04, пункт 70) підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він зазначив, що у разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема якщо справа впливає на такі основоположні права, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.
Необхідність виправлення старої «помилки» не повинна зумовлювати непропорційне втручання у нове право, яке було набуте особою, що добросовісно покладалася на законність дій органу державної влади. Ризик будь-якої помилки, допущеної державним органом, має нести сама держава, і ці помилки не повинні виправлятися за рахунок інших третіх осіб. У контексті позбавлення права власності на майно, передане помилково, принцип належного урядування може не лише накладати на органи влади обов`язок оперативно виправити свою помилку, але й вимагати виплати адекватної компенсації або іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власнику (наприклад, рішення від 11 червня 2020 року в справі «Фортеця проти України», заява № 68946/10, пункт 42).
Помилки з боку державних органів мають слугувати на користь потерпілих осіб, особливо за відсутності конфлікту інших приватних інтересів (рішення ЄСПЛ від 13 грудня 2007 року в справі «Ґаші проти Хорватії», № 3257/05, пункт 40).
Отже, відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ особа не може відповідати за помилки державних органів під час виконання ними своїх повноважень, а державні органи не можуть вимагати повернення майна в попередній стан, посилаючись на те, що вони під час виконання своїх повноважень припустилися помилки.
В позові прокурор стверджує про відсутність 19.05.2015 у Лука-Мелешківської сільської ради повноважень на розпорядження земельною ділянкою, яка наразі належить відповідачеві, оскільки Постановою Верховної Ради України від 13.05.2015 № 401-VIII «Про зміну і встановлення меж міста Вінниця і Вінницького району Вінницької області», спірна земельна ділянка, серед інших, перейшла до меж м. Вінниці і тому Вінницька територіальна громада мала право нею розпоряджатися. Однак, матеріали справи не містять доказів того, що територіальна громада в особі уповноваженого органу вчиняла будь-які дії щодо негайного оскарження чи скасування реєстрації права власності після 2015 року. Лише у 2025 році прокурор звернувся до суду з позовом про витребування ділянки, що свідчить про тривалий період невжиття заходів захисту та не свідчить про належне врядування з боку державних органів.
Принцип належного урядування, як правило, не має заважати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, що є наслідком їхньої власної недбалості. З іншого боку, потреба у виправленні попередньої несправедливості не має становити непропорційне втручання у право, щойно набуте особою, яка добросовісно покладалася на законність дій державного органу (рішення від 31 травня 2016 року «Вукушич проти Хорватії», № 69735/11, § 64; від 12 червня 2018 року «Бейнарович та інші проти Литви», № 70520/10, 21920/10, 41876/11, пункт 140).
Майнове право особи можна припинити в разі, якщо цього потребують загальні інтереси суспільства і таке втручання у мирне володіння майном є пропорційним до цілей, які це втручання переслідувало.
Належних, допустимих та достовірних доказів, в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України, які у своїй сукупності були б достатніми, в розумінні ст. 80 ЦПК України, для висновку, що відповідач знав або міг знати у 2015 році, набуваючи спірну земельну ділянку у власність на підставі рішення органу місцевого самоврядування, про можливі порушення при формуванні цієї земельної ділянки, передачі та набутті її у власність, матеріали справи не містять.
Отже, досліджені в ході розгляду справи докази у їх сукупності та встановлені обставини дають підстави виснувати, що відповідач є добросовісним набувачем земельної ділянки з кадастровим номером 0520682800:02:001:0342.
Ретроспективне скасування дійсного права власності становить позбавлення майна в розумінні цього положення Конвенції (рішення в справах «Кривенький проти України» (Kryvenkyy v. Ukraine), № 43768/07, пункт 41, від 16 лютого 2017 року, «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), № 3257/05, пункти 27-40, від 13 грудня 2007 року, «Пирантієне проти Литви» (Pyrantiene v. Lithuania), № 45092/07, пункт 42, від 12 листопада 2013 року, та «Вукушич проти Хорватії», № 69735/11, пункт 50, від 31 травня 2016 року).
Позбавлення власності без виплати суми, обґрунтовано пов`язаної з її вартістю, зазвичай призводить до недотримання необхідного справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи і становить непропорційний тягар для заявника (рішення в справах «Кривенький проти України» (Kryvenkyy v. Ukraine), № 43768/07, пункт 45, «Святі монастирі проти Греції» (The Holy Monasteries v. Greece), від 09 грудня 1994 року, пункт 71, Серія А № 301-А, та «Колишній король Греції та інші проти Греції» [ВП] (Former King of Greece and Others v. Greece) [GC], заява № 25701/94, пункт 89, ЄСПЛ 2000-XII).
Отже, позбавлення права власності має бути: здійснене відповідно до закону, необхідне в демократичному суспільстві і спрямоване на досягнення «справедливого балансу» між інтересами суспільства та інтересами заявника.
Перевіряючи дотримання «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав людини, ЄСПЛ у рішенні від 16 лютого 2017 року в справі «Кривенький проти України» констатував порушення такого балансу у зв`язку з позбавленням заявника права на земельну ділянку без надання будь-якої компенсації або іншого відповідного відшкодування, тобто порушення Україною статті 1 Першого протоколу до Конвенції. ЄСПЛ зробив висновок, що відбулось непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння майном, гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.
Право власності та право користування земельною ділянкою набуваються в порядку, визначеному ЗК України, який також передбачає вичерпний перелік підстав для припинення таких прав.
Позбавлення права власності можливе лише за умови, що власник, повідомлений про обмеження у користуванні земельною ділянкою, такі обмеження порушить. Указані порушення мають бути належним чином зафіксовані, а наслідком таких порушень може бути передбачене законом вилучення земельної ділянки. В іншому випадку позбавлення права власності на земельну ділянку без відповідної майнової компенсації незалежно від того, чи заявляв про неї відповідач, узаконює порушення органів державної влади чи місцевого самоврядування при розпорядженні землею та звільняє їх від будь-якої відповідальності перед особою, яка потерпіла від їх неправомірних дій.
Реалізація таких конвенційних положень знайшла своє втілення в Законі України від 12 березня 2025 року № 4292-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» (далі - Закон № 4292-ІХ), який набув чинності 09 квітня 2025 року.
Законом № 4292-ІХ статтю 390 ЦК України доповнено частиною п`ятою такого змісту: «5. Суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві. Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади. Держава чи територіальна громада, яка на підставі рішення суду компенсувала добросовісному набувачеві вартість майна, набуває право вимоги про стягнення виплачених грошових коштів як компенсації вартості майна до особи, з вини якої таке майно незаконно вибуло з володіння власника. Порядок компенсації, передбачений цією частиною, не застосовується щодо об`єктів приватизації, визначених Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви».
Наведена норма захищає права добросовісного набувача в разі витребування в нього майна державним органом відповідно до ст. 388 ЦК України.
Оскільки суд дійшов висновку, що відповідач є добросовісним набувачем, а позивач не вніс вартість спірного майна на депозитний рахунок суду, що відповідно до ч. 5 ст. 390 ЦК України є необхідною умовою витребування майна у добросовісного набувача, тому невиконання цієї вимоги саме по собі є підставою для відмови у задоволенні позову.
За встановлених в ході розгляду справи обставин суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту вибуття земельної ділянки з комунальної власності поза волею уповноваженого органу, не спростовано презумпції правомірності державної реєстрації права власності та не доведено недобросовісності відповідача. 
Отже, суд, заслухавши пояснення учасників справи в судовому засіданні, дослідивши письмові пояснення викладені ними в заявах по суті справи та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов не підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного висновку.
Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судом встановлено сплату Вінницькою обласною прокуратурою при зверненні до суду з позовом судового збору в сумі 2 422, 40 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією від 05.02.2025. (т. 1 а.с. 147)
Враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір слід залишити за позивачем.
До ухвалення рішення у справі учасники справи не повідомили суд про неможливість надання доказів, що підтверджують розмір понесених інших витрат; про причини неможливості надання таких доказів. Відповідно суд, ухвалюючи рішення у справі, не має підстав та обов`язку вирішувати питання щодо встановлення учасникам справи терміну для надання суду доказів щодо розміру понесених витрат, як і призначати засідання для вирішення питання про судові витрати, вказуючи про це у резолютивній частині рішення (п. 5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України).
Отже, доказів понесення учасниками справи інших судових витрат суду не надано.
На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, п. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Земельним кодексом України, ст.ст. 12, 15, 16, 316-319, 321, 325, 328, 330, 373, 374, 378, 386-388, 390, ч. 2 ст. 391 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 6, 10-13, 43, 44, 76-83, 89, 133, 141, 229, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, –

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог заступника керівника Вінницької окружної прокуратури, діючого в інтересах держави в особі Вінницької міської ради, до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки – відмовити.
Судовий збір в сумі 2 422, 40 гривень залишити за Вінницькою обласною прокуратурою.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_1 :  ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання, зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_4 .

Вінницька міська рада: код ЄДРПОУ 25512617; місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Соборна, буд. 59.

Лука-Мелешківська сільська рада Вінницького району Вінницької області: код ЄДРПОУ 04329856; місцезнаходження: Вінницька область, Вінницький район, с. Лука-Мелешківська, вул. Центральна, буд. 2-А.

Вінницька окружна прокуратура Вінницької області: місцезнаходження: м. Вінниця, пров. Цегельний, буд. 8.

Вінницька обласна прокуратура: код ЄДРПОУ 02909909; місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Монастирська, буд. 33.

Рішення суду складено 23.04.2026.

Суддя