Справа №949/700/26 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

22 квітня 2026 року         м.Дубровиця
Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Оборонова І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднані матеріали, які надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України у формі ID-картки № НОМЕР_1 виданий 12 червня 2023 року — органом 5114, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , 
за ч. 2 ст. 185-10, ч.2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

26 березня 2026 року о 11 год. 00 хв. прикордонним нарядом «Група реагування» у межах прикордонної смуги, в районі прикордонного знака №0649, на відстані близько 3000 метрів до лінії державного кордону, було затримано громадянина України ОСОБА_1 , який спільно зі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 рухався у напрямку державного кордону України на ділянці с. Вербівка (Україна) — дєрєвня (республіка білорусь), поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги статті 9 Закону України «Про державний кордон України», тобто, за змістом протоколу про адміністративне правопорушення, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.
Окрім того, у зазначені дату, час та місці ОСОБА_1 , діючи спільно зі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вчинив злісну непокору законним вимогам військовослужбовців Державної прикордонної служби України. Зокрема, він не виконав неодноразові законні вимоги військовослужбовців Державної прикордонної служби України зупинитися та надати документи, що посвідчують особу і підтверджують право на перебування в прикордонній смузі, на такі вимоги не реагував та вдався до втечі.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 11 Положення про прикордонний режим та статті 34 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», тобто, за змістом протоколу про адміністративне правопорушення, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185-10 КУпАП.
При складанні протоколів про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 пояснень у протоколах з приводу інкримінованих йому адміністративних правопорушень не надав.
На розгляд справ до суду ОСОБА_1 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце їх розгляду, що підтверджується відповідними записами у протоколах про адміністративні правопорушення (а.с. 1, 1).
Крім того, у матеріалах справ містяться заяви ОСОБА_1 про розгляд справ без його участі. Із зазначених заяв вбачається, що свою вину у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень він визнає, у вчиненому розкаюється та претензій не має (а.с. 6, 6).
Згідно зі ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли наявні дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи та якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
З огляду на те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справ, подав заяви про їх розгляд за його відсутності та клопотань про відкладення розгляду справ не заявляв, суд вважає за можливе розглянути справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності.
Постановою Дубровицького районного суду Рівненської області від 22 квітня 2026 року адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 185-10, ч. 2 ст. 204-1 КУпАП об`єднано в одне провадження, якому присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №949/700/26.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків, показаннями технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і відеозапису, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна саме ця особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків, речовими доказами, показаннями технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і відеозапису, а також іншими документами. 
Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна саме ця особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 ст. 204-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за незаконне перетинання або спробу незаконного перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів, або з використанням підробленого документа чи документів, що містять недостовірні відомості про особу, або без дозволу відповідних органів влади. Відповідальність за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП настає за ті самі дії, якщо вони вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за таке саме правопорушення. 
Диспозиція ст. 204-1 КУпАП має бланкетний характер, тому для встановлення складу цього адміністративного правопорушення необхідно також керуватися положеннями Закону України «Про державний кордон України».
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється у пунктах пропуску через державний кордон України, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством. 
Відповідальність за ч. 2 ст. 185-10 КУпАП настає за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, якщо такі дії вчинені групою осіб або повторно протягом року. 
Диспозиція ст. 185-10 КУпАП також має бланкетний характер, тому для встановлення складу цього адміністративного правопорушення суд має з`ясувати, чи була вимога військовослужбовця Державної прикордонної служби України законною, чи пред`являлася вона під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, та чи мала поведінка особи характер саме злісної непокори.
Відповідно до пунктів 8, 10 Положення про прикордонний режим громадяни України в`їжджають у прикордонну смугу, перебувають, проживають або пересуваються в її межах на підставі документів, що посвідчують їх особу, а особи, які в`їжджають у прикордонну смугу, перебувають або пересуваються в її межах, на вимогу уповноважених осіб Державної прикордонної служби України зобов`язані пред`являти відповідні документи. 
Стаття 34 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» передбачає, що непокора або опір законним вимогам військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України, неправомірне втручання в їх законну діяльність тягнуть за собою відповідальність, передбачену законом.
Дослідивши повно й об`єктивно обставини адміністративних правопорушень та перевіривши матеріали адміністративних справ, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185-10 та ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, а його вина у їх вчиненні доведена повністю, що підтверджується: 
-протоколами про адміністративні правопорушення серії ЧЦП №338037 від 26 березня 2026 року та серії ЧЦП №338039 від 26 березня 2026 року (а.с. 1, 1); протоколом про адміністративне затримання від 26 березня 2026 року, яким підтверджується факт затримання ОСОБА_1 у зв`язку з виявленими адміністративними правопорушеннями (а.с. 2); 
-заявою ОСОБА_1 від 26 березня 2026 року, у якій він свою вину визнав та підтвердив обставини, викладені у протоколах про адміністративні правопорушення (а.с. 6); рапортом інспектора прикордонної служби другої категорії — начальника групи моніторингу обстановки шістнадцятої прикордонної застави ОСОБА_5 від 27 березня 2026 року, з якого вбачається, що 26 березня 2026 року близько 11 год. 42 хв. у межах прикордонної смуги, в районі прикордонного знака №0649, на відстані близько 3000 м до лінії державного кордону, було виявлено та затримано громадян України ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які рухалися у напрямку державного кордону України з Республікою Білорусь поза встановленими пунктами пропуску, а під час переслідування не виконували неодноразові законні вимоги військовослужбовців Державної прикордонної служби України зупинитися, чим проявили злісну непокору їх законним вимогам (а.с. 8); 
-письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 26 березня 2026 року, з яких вбачається, що він підтвердив наявність наміру спільно зі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 незаконно перетнути державний кордон України з подальшим переміщенням до країн ЄС з метою уникнення мобілізації, однак був затриманий військовослужбовцями Державної прикордонної служби України (а.с. 9); 
-фототаблицями, з яких вбачається місце виявлення ОСОБА_1 разом з іншими особами у лісовій місцевості в межах прикордонної смуги, а також присутність на місці події військовослужбовців Державної прикордонної служби України. На фотознімках зафіксовано речі, які перебували при вказаних особах, зокрема рюкзаки, сумки, змінний одяг, продукти харчування, засоби особистої гігієни, кабелі, паспортні документи, грошові кошти, у тому числі в іноземній валюті, та інші особисті речі. 
Зазначені фотоматеріали узгоджуються з іншими доказами у справі та підтверджують обставини перебування ОСОБА_1 разом з іншими особами поблизу лінії державного кордону України (а.с. 10-12).
Оцінюючи наведені докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185-10 та ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.
Зміст протоколів про адміністративні правопорушення, протоколу про адміністративне затримання, заяв ОСОБА_1 , його письмових пояснень, рапорту посадової особи прикордонної служби та фототаблиць узгоджується між собою, взаємно доповнюється та в сукупності підтверджує як наявність у діях ОСОБА_1 умислу на спробу незаконного перетинання державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску, вчинену групою осіб, так і факт злісної непокори неодноразовим законним вимогам військовослужбовців Державної прикордонної служби України зупинитися та надати документи.
З огляду на наведене, встановлені судом обставини, а саме рух ОСОБА_1 спільно з іншими особами у напрямку державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску, у межах прикордонної смуги, на відстані близько 3000 метрів до лінії державного кордону, у сукупності з його власними письмовими поясненнями про намір незаконно перетнути державний кордон України, свідчать про порушення ним встановленого порядку перетинання державного кордону України, визначеного ст. 9 Закону України «Про державний кордон України».
Крім того, суд враховує, що ОСОБА_1 у поданих до суду заявах просив розглянути справи за його відсутності, свою вину визнав, у вчиненому розкаявся, а обставини, викладені у його письмових поясненнях, узгоджуються з іншими доказами у справі. Підстав не довіряти зазначеним доказам судом не встановлено, а будь-яких даних, які б спростовували обставини, викладені у протоколах про адміністративні правопорушення, матеріали справ не містять.
При накладенні адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 суд враховує характер вчинених адміністративних правопорушень, ступінь його вини, обставини вчинення правопорушень, дані про особу правопорушника.
Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 , суд визнає щире розкаяння у вчиненому та визнання ним вини.
Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , суд не вбачає.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим самим органом чи посадовою особою, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Беручи до уваги характер вчинених ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, ступінь його вини, обставини їх вчинення, дані про особу правопорушника, а також те, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185-10 та ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, одночасно розглядаються судом, суд доходить висновку, що адміністративне стягнення має бути накладене за правилами ч. 2 ст. 36 КУпАП, тобто в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Таким чином, при накладенні адміністративного стягнення відповідно до ст.ст. 23, 33, 36 КУпАП, враховуючи, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також з метою запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд доходить висновку, що необхідним і достатнім буде призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції більш серйозного адміністративного правопорушення, а саме ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. Таке стягнення є співмірним характеру вчинених правопорушень, особі правопорушника, ступеню його вини та повністю досягне мети його застосування.
Відповідно до вимог статті 40-1 КУпАП України, особою, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачується судовий збір.

Керуючись статтями 284, 287, 294 КУпАП, —

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним за ч. 2 ст. 185-10, ч. 2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати відносно нього:
-за ч. 2 ст. 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн (одна тисяча сімсот гривень 00 копійок); 
-за ч. 2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн (вісім тисяч п`ятсот гривень 00 копійок). 
На підставі ч. 2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення остаточно застосувати відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції, встановленої за більш серйозне адміністративне правопорушення, а саме за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн (вісім тисяч п`ятсот гривень 00 копійок).
Реквізити для оплати штрафу: - 
- отримувач коштів ГУК у Рівн.обл/Дубров.міс.тг/ 21081100;
- код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38012494;
- банк отримувача (Казначейство ЕАП);
- рахунок отримувача: UA958999980313090106000017511;
- код класифікації доходів бюджету: 21081100.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 665,60 грн. (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 коп.) грн. 
Реквізити для оплати судового збору: 
- отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; 
- код за ЄДРПОУ: 37993783; 
- банк отримувача: Казначейство України (ЕАП): 
- код банку отримувача 899998; 
- рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001; 
- код класифікації доходів бюджету: 22030106. 
Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, її захисником до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови – не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу, що становить 17000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок).

Суддя: підпис   

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького
районного суду      Оборонова І.В.