ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

14 квітня 2026 року 	м.Суми	

Справа №591/3096/23 
Номер провадження 22-ц/816/157/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів - Сізова Д. В. , Щербаченко М. В. 
з участю секретаря судового засідання – Назарової О.М. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Бітюковим Вадимом Володимировичем, 
на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 12 березня 2025 року у складі судді Клименко А.Я., постановлену в м. Суми, повний текст ухвали складено 12 березня 2025 року, 
в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина,

в с т а н о в и в :
У листопаді 2024 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника – адвоката Бітюкова В.В., звернувся до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, в якій просив скасувати заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26 липня 2023 року у справі №591/3096/23 за позовною заявою ОСОБА_2 до нього про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у зв`язку з нововиявленими обставинами та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог. 
Подана заява мотивована тим, що рішенням Зарічного районного суду міста Суми від 26 липня 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на його утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн 00 коп., щомісячно, починаючи стягнення з 17 квітня 2023 року на період навчання до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2026 року. Після ухвалення заочного рішення відповідачу стали відомі обставини, які є істотним для справи і не були йому відомі під час її розгляду, а саме, те що позивач ОСОБА_2 з 29 червня 2023 року до 04 вересня 2023 року працював в ТОВ «Преміум Старт» та отримував заробітну плату. Тому відсутні підстави для стягнення аліментів на його утримання. 
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 12 березня 2025 року у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Бітюкова В.В про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі №591/3096/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина – відмовлено. 
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , діючи через свого представника – адвоката Бітюкова В.В., посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити.
Доводи апеляційної скарги мотивував тим, що на момент розгляду справи по суті заявлених вимог, суду першої інстанції не було відомо, що позивач офіційно був працевлаштованим та отримував заробітну плату, що є істотною обставиною. Звертає увагу на те, що позивач, на час розгляду справи судом першої інстанції, був працевлаштованим, отримував заробітну плату та стипендію, доказів наявності в нього потреби в коштах на утримання від батька суду не надав. 
Вказує на те, що позивачем не було надано доказів на підтвердження майнового стану відповідача, зокрема спроможності сплачувати аліменти у заявленому до стягненні розмірі, а також на підтвердження несення позивачем витрат у зв`язку з навчанням. Стверджує, що сам факт навчання позивача не може бути підставою для стягнення аліментів у зазначеному розмірі. 
Позивачем відзиву на апеляційну скарг у встановлений апеляційним судом строк подано не було. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені заявником обставини не є істотними і не впливають на висновки суду, а надані заявником докази за своєю суттю не є доказами, якими підтверджуються нововиявлені обставини, зазначене не є нововиявленими обставинами та підставою для скасування рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи. 
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Зарічного районного суду міста Суми від 26 липня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на його утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн, щомісячно, починаючи стягнення з 17 квітня 2023 року на період навчання до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2026 року. 
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 11 березня 2024 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення відмовлено. 
Звертаючись до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленою обставиною відповідач, як на обставину, що могла вплинути на ухвалення судом рішення про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, вказував на те, що позивач був працевлаштованим та мав самостійний дохід. 
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
При вирішенні питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених ч. 2 ст. 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в ст.ст. 424, 426 ЦПК України. 
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.
Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.
Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.
Спір виник з приводу отримання позивачем аліментів від батька на час навчання. 
За змістом 198-200 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що наведені представником ОСОБА_1 обставини не є нововиявленими обставинами, в розумінні статті 423 ЦПК України. 
Зокрема, з наданої ТОВ «ПРЕМІУМ СТАР» довідки про доходи від 14 листопада 2024 року слідує, що ОСОБА_2 працював в даному товаристві на посаді вставник дет. виробів та фурнітури з червня до вересня 2023 року, розмір заробітної плати у червні становила 931 грн 98 коп., липні – 10826 грн 49 коп., серпні – 1970 грн 13 коп., вересні – 1815 грн 08 коп. (т.1, а.с. 206). 
Тобто, працевлаштування позивача носило тимчасовий характер, у літній період. Станом на час ухвалення судового рішення, розмір отриманих у позивачем доходів, отриманих ним в червні 2026 року становив лише 931 грн 98 коп., що не могло істотно вплинути на висновки суду щодо потреби повнолітнього сина відповідача – позивача ОСОБА_2 на отримання від батька аліментів на його утримання на період навчання. 
Доводи заявника апеляційної скарги щодо відсутності доказів на підтвердження майнового становища відповідача та несення позивачем витрат у зв`язку з навчанням, фактично зводяться до переоцінки доказів, що виступали предметом судового розгляду при ухваленні рішення суду. 
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Установивши, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
у х в а л и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Бітюковим Вадимом Володимировичем, залишити без задоволення. 
Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 12 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді: Д. В. Сізов 

М. В. Щербаченко