С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
вул. Максима Кривоноса, 25, м. Київ, 03037; тел. (044) 298-59-37
вул. Грушецька, 1, м. Київ, 03113; тел.: (044) 298-59-52
e-mail: inbox@sl.ki.court.gov.ua, web: https://sl.ki.court.gov.ua
код ЄДРПОУ: 02896762
__________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/11732/26
В справі 760/5763/24
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

І. Вступна частина 
17 квітня 2026 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Коробенка С.В.
за участю секретаря Левіцької Н.О.
представника Позивача - Деменка А.Г. 

розглянув в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та штрафних санкцій.

ІI. Описова частина
У березні 2024 року ОСОБА_4. звернувся із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання правової допомоги в розмірі 1.978.734,01 грн
Свої вимоги Позивач обґрунтовує наступним.
15 січня 2020 року між ОСОБА_3 та адвокатом ОСОБА_4, який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 5417/10 від 08.10.2015, був укладений Договір № 1 про надання правової допомоги (реєстраційний номер договору № 152/1 від 15.01.2020). Позивач зазначає, що вказаний договір був погоджений та підписаний обома сторонами, а Відповідач засвідчив його печаткою приватного підприємства «Фючер» (код ЄДРПОУ 37383346), засновником якого він є.
За умовами договору ОСОБА_3. іменується «Клієнт», а ОСОБА_4. - «Адвокат». Предметом договору є забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів Клієнта, надання правової інформації, консультацій, складення процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів Клієнта у судах та інших державних органах.
Частиною третьою договору сторони визначили, що оплата за надані Адвокатом послуги сплачується Клієнтом у вигляді гонорару, розмір якого складається з суми вартості послуг за тарифами, узгодженими сторонами та зазначеними в Додатку 1 до договору.
Позивач стверджує, що на виконання умов договору ним були надані адвокатські послуги на загальну суму 1.223.324,00 грн, що підтверджується 25 актами наданих (виконаних) послуг, останній з яких датований 27.09.2023. При цьому Відповідачем були підписані лише 2 акти виконаних послуг - від 10.03.2020 на суму 4.888,00 грн та від 04.04.2020 на суму 3.306,00 грн, однак оплату за ними Відповідач не здійснив. Решту актів Відповідач не підписав, не повернув та розрахунок не провів.
07.02.2024 Позивачем було направлено Відповідачу лист-претензію з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 1.223.324,00 грн, проте відповіді на претензію не надійшло, кошти не перераховані.
З урахуванням нарахованих інфляційних втрат у розмірі 619.470,23 грн та 3% річних у розмірі 135.939,78 грн Позивач просить стягнути з Відповідача загальну суму заборгованості в розмірі 1.978.734,01 грн

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16.09.2024 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

18.03.2025 представником Відповідача - адвокатом Рижим С.В. подано відзив на позовну заяву, в якому той заперечує проти задоволення позову з наступних підстав.
Представник Відповідача зазначає, що зі змісту Договору № 1 не вбачається, хто саме є Клієнтом, оскільки на першому аркуші договору найменування (ПІБ) Клієнта не зазначено, а лише на останньому аркуші у розділі адрес та реквізитів сторін Клієнтом ідентифіковано «Директора ПП «Фючер» ОСОБА_3», підпис якого скріплений печаткою підприємства. На цій підставі представник Відповідача стверджує, що договір укладений із юридичною особою - ПП «Фючер», а не з Відповідачем як фізичною особою.
Крім того, у відзиві зазначено, що за поясненнями Відповідача, договір між ним як директором ПП «Фючер» та адвокатом ОСОБА_4 був укладений на представництво інтересів саме ПП «Фючер» у господарському суді, виготовлений адвокатом в одному екземплярі та містився на трьох аркушах, а Договір № 1, копію якого Позивач долучив до позовної заяви, Відповідач бачить вперше.
Представник Відповідача також звертає увагу суду на невідповідність сум заборгованості: сума з Актів, доданих до позовної заяви, становить 1.674.468,00 грн; згідно з додатком до листа-претензії - 1.645.924,00 грн; згідно з текстом позовної заяви - 1.223.324,00 грн Зазначає, що у доданих копіях актів відсутній Акт від 04.04.2020 на суму 3.306,00 грн, на який Позивач посилається як на доказ.
Окремо представник Відповідача зазначає, що в Акті наданих послуг від 27.09.2023 Позивач вказує на захист інтересів клієнта у контррозвідувальній справі Департаменту захисту національної державності СБУ на суму 496.000,00 грн (100 годин по 4.690,00 грн). На адвокатський запит представника Відповідача до Голови СБУ отримано відповідь від 03.01.2025 № 5/1/1-Р-1/98, в якій повідомлено, що у період з 01.01.2022 по вересень 2023 року звернення ОСОБА_4. в інтересах ОСОБА_3 до СБ України не надходили.
29.07.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні Позивач ОСОБА_4. та його представник - адвокат Деменко А.Г. підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Зазначили, що Договір № 1 про надання правової допомоги було укладено з Відповідачем саме як з фізичною особою, а не з ПП «Фючер», а печатка приватного підприємства на підпис Відповідача проставлена з метою надання йому більшої юридичної сили. Також вказали, що незважаючи на закінчення строку дії договору, Позивач продовжував надавати правову допомогу, а Відповідач - приймати її та користуватися послугами Позивача як свого адвоката.
Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися. Від адвоката Відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Враховуючи, що аналогічне клопотання подано вдруге поспіль, а позиція Відповідача викладена у відзиві на позовну заяву, суд визнав за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.

ІІІ. Мотивувальна частина
Заслухавши пояснення Позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 15 січня 2020 року між адвокатом ОСОБА_4 та особою, визначеною у розділі 7 договору як «Директор ПП «Фючер» ОСОБА_3», був укладений Договір № 1 про надання правової допомоги (реєстраційний номер № 152/1 від 15.01.2020).
Досліджуючи питання про те, хто саме є стороною (Клієнтом) за вказаним договором, суд звертає увагу на наступне.
Вступна частина Договору № 1 містить формулювання: «…в подальшому іменується „Клієнт", з однієї сторони, та ОСОБА_4 , що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 5417/10 від 08 жовтня 2015 року, в подальшому іменується „Адвокат", з іншої сторони…». Таким чином, преамбула договору не містить ні прізвища, ім`я та по батькові фізичної особи, ні найменування юридичної особи як Клієнта.
Водночас у розділі 7 договору «Адреси та реквізити сторін» Клієнтом зазначено «Директор ПП «Фючер» ОСОБА_3», а підпис останнього скріплений печаткою ПП «Фючер».
Відповідно до частини першої статті 213 Цивільного кодексу України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.
Згідно з частиною третьою статті 213 Цивільного кодексу України при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.
Зазначення у реквізитах договору посади - «Директор ПП «Фючер»» - та скріплення підпису печаткою юридичної особи, в сукупності з відсутністю у преамбулі договору ідентифікації Клієнта як фізичної особи, за переконанням суду, свідчить про те, що ОСОБА_3. діяв при підписанні договору як уповноважений представник юридичної особи - ПП «Фючер», а не як фізична особа.
Відповідно до частини першої статті 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.
Директор приватного підприємства, підписуючи договір із зазначенням своєї посади та скріплюючи підпис печаткою підприємства, діє від імені юридичної особи. Така поведінка відповідає загальноприйнятому у цивільному обороті значенню та практиці оформлення договорів за участю юридичних осіб.
Посилання Позивача та його представника на те, що печатка ПП «Фючер» проставлена на підпис Відповідача з метою надання йому більшої юридичної сили, суд оцінює критично, оскільки зміст самого договору не містить жодних вказівок на укладення його з фізичною особою ОСОБА_3 С. Навпаки, єдина ідентифікація Клієнта в договорі прямо вказує на його статус директора ПП «Фючер».
За таких обставин суд приходить до висновку, що Клієнтом за Договором № 1 про надання правової допомоги від 15.01.2020 є юридична особа - Приватне підприємство «Фючер», а не Відповідач ОСОБА_3. як фізична особа. Відповідно, Позивачем обрано неналежного Відповідача у справі, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
Незалежно від вищенаведеного висновку щодо неналежного Відповідача, суд вважає за необхідне зазначити про наступне.
Відповідно до частини першої статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно з пунктом 2 розділу 3 Договору № 1 гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами та зазначені в Додатку 1 до цього Договору.
Дослідивши Додаток 1 до договору, суд встановив, що тарифи на послуги визначені формульним методом - як відсоток від мінімальної заробітної плати на дату підписання акта приймання-передачі наданих послуг (30% або 70% залежно від виду послуги). Водночас вказані тарифи сторонами договору належним чином не узгоджені: Додаток не містить підписів обох сторін, що підтверджували б їхню згоду саме з такими тарифами.
Відповідно до частини першої статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За таких обставин суд позбавлений можливості встановити, що сторони дійсно погодили конкретний розмір оплати послуг адвоката, що ставить під сумнів можливість стягнення заборгованості за тарифами, визначеними Позивачем в односторонньому порядку.
Крім того, відповідно до пункту 1 розділу 4 Договору він набуває чинності з дати його підписання і діє протягом 12 наступних календарних місяців. Згідно з пунктом 2 розділу 4 після закінчення строку дії Договору він пролонгації не підлягає.
Таким чином, Договір № 1, підписаний 15.01.2020, діяв до 15.01.2021 та після спливу цього строку автоматично припинив свою дію без можливості пролонгації.
З матеріалів справи вбачається, що переважна більшість актів наданих послуг, на які посилається Позивач (окрім перших двох на суми 4.888,00 грн та 3.306,00 грн), складені за надання послуг у період після 15.01.2021, тобто після закінчення строку дії договору.
Посилання Позивача та його представника на те, що незважаючи на закінчення строку дії договору, Позивач продовжував надавати правову допомогу, а Відповідач - приймати її, не може бути прийнято судом як підстава для стягнення заборгованості саме за Договором № 1, оскільки сторони договору прямо визначили неможливість його пролонгації. Надання послуг за межами строку дії договору за відсутності окремої домовленості сторін не породжує зобов`язань за цим договором.
Згідно зі статтею 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 Цивільного процесуального кодексу України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 Цивільного процесуального кодексу України).
Стаття 81 Цивільного процесуального кодексу України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Стаття 13 Цивільного процесуального кодексу України визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На підтвердження факту надання послуг Позивачем надані акти наданих послуг у кількості 25 штук, підписані лише Позивачем. Відповідач підписав лише два акти - від 10.03.2020 на суму 4.888,00 грн та від 04.04.2020 на суму 3.306,00 грн Решта 23 актів підписані виключно Позивачем та не містять підпису Клієнта.
При цьому Позивачем не надано жодного іншого доказу, окрім односторонньо підписаних ним актів, який підтверджував би, що роботи, зазначені в актах, дійсно виконувались: відсутні копії процесуальних документів, що складались адвокатом, відсутні докази участі адвоката у судових засіданнях чи інших процесуальних діях, відсутні докази направлення запитів, скарг чи клопотань, зазначених в актах.
За таких обставин суд позбавлений можливості перевірити обґрунтованість включення зазначених послуг до актів виконаних робіт та встановити факт їх реального надання.

Окремо суд вважає за необхідне надати оцінку вимогам Позивача в частині стягнення заборгованості за двома актами наданих послуг, які були підписані обома сторонами, - від 10.03.2020 на суму 4.888,00 грн та від 04.04.2020 на суму 3.306,00 грн (загалом 8.194,00 грн).
Незважаючи на те, що зазначені акти підписані Клієнтом, що може свідчити про визнання ним факту надання відповідних послуг, суд зазначає, що стягнення заборгованості за цими актами з Відповідача як фізичної особи є необґрунтованим з тих самих підстав, що й решта заявлених вимог, - оскільки Клієнтом за договором є юридична особа ПП «Фючер», а не ОСОБА_3 як фізична особа.
Крім того, відповідно до пункту 7 розділу 3 «Гонорар» Договору № 1 підставою для сплати гонорару є рахунок-фактура, зразок якого є Додатком 3 до цього Договору. Пунктом 8 розділу 3 Договору визначено, що Клієнт сплачує гонорар у день отримання рахунку-фактури.
Таким чином, за умовами укладеного Договору обов`язок Клієнта зі сплати гонорару виникає не з моменту підписання акта наданих послуг, а з моменту отримання ним рахунку-фактури. Саме рахунок-фактура є тим документом, який відповідно до погодженої сторонами договірної процедури породжує обов`язок оплати та визначає момент, з якого такий обов`язок настає.
Позивачем не надано суду копій рахунків-фактур, виставлених Клієнту за надані послуги, як і не надано будь-яких доказів направлення та отримання таких рахунків-фактур Відповідачем. За відсутності доказів виставлення рахунку-фактури суд позбавлений можливості встановити, що обов`язок зі сплати гонорару за підписаними актами настав відповідно до умов Договору. Отже, підстави для стягнення заборгованості й за цими двома актами відсутні.

Відповідно до статті 263 Цивільного процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким чином, оцінивши у сукупності встановлені обставини справи та надані сторонами докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з викладених вище підстав.
Похідні вимоги Позивача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних є залежними від основної вимоги про стягнення заборгованості, а тому підстав для їх задоволення також немає.
Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати покладаються на Позивача.

IV. Резолютивна частина
Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:
1.У задоволенні позову відмовити.
2.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
3.Позивач: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя: