ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/5091/23  Номер провадження 22-ц/814/675/26	Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Карпушин Г.Л., Обідіна О.І.,
секретар Ванда А.М.,
з участю представника позивача – Шинкаренко Н.М., представника відповідача – адвоката Дятлової М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області
на рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 18 серпня 2025 року постановлене суддею Андрієць Д.Д. (повний текст складено 28 серпня 2025 року), 
у справі за позовом Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів,

в с т а н о в и в:
26.07.2023 Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області звернувся в суд із указаним позовом, уточнивши заявлені вимоги заявою від 02.06.2025. 
В обґрунтування підстав позову зазначає, що 29.12.2020 ОСОБА_1 набула право власності на об`єкт нерухомого майна - пасажирські причали (перша черга) за адресою: АДРЕСА_1 . 
Станом на день звернення до суду відповідачем не було оформлено право користування земельною ділянкою. Відтак, у період з 01.03.2021 по 31.05.2025 відповідач використовувала земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату за договором не сплачувала, що призвело до неотримання Кременчуцькою міською радою Кременчуцького району Полтавської області доходу від орендної плати за землю в сумі 1 501 112,91 грн, які у добровільному порядку нею не сплачено.
Зазначає, що рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 25.12.2007 затверджено генеральний план міста Кременчука, відповідно до якого спірна земельна ділянка відноситься до території зелених насаджень загального користування та на земельній ділянці передбачено розміщення пасажирського причалу. 
Рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 30.09.2014 «Про затвердження плану зонування території (зонінгу) міста Кременчука» (зі змінами від 07.09.2017) затверджено план зонування території (зонінгу) міста Кременчука, відповідно до якого територія, в межах якої розташована спірна земельна ділянка, є ландшафтно-рекреаційною зоною Р-З - зона озеленення загального користування (міські парки, сквери, бульвари, набережні). При цьому, ні генеральний план міста Кременчука, ні план зонування території (зонінгу) міста Кременчука не визначають «функціональне призначення земельної ділянки». Відтак, земельна ділянка з кадастровим номером 5310436100:08:004:0032 по АДРЕСА_1 , загальною площею 5045 кв.м з видом використання- експлуатація та обслуговування пасажирського причалу (перша черга) не може відноситись до земель загального користування.
Зазначає, що відповідачка не є власником або постійним землекористувачем земельної ділянки, а отже суб`єктом плати у формі земельного податку, а тому єдиною можливою для нього формою здійснення плати за землю є орендна плата, яка ним у період із 01.06.2021 по 31.05.2024 не сплачувалася.
Тим самим відповідач використовував земельну ділянку без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до вимог ст.ст.125, 126 ЗК України, унаслідок чого зберіг у себе майно – грошові кошти. 
Кременчуцькою міською радою здійснено розрахунок безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати з урахуванням нормативної грошової оцінки земельної ділянки, площі земельної ділянки, ставки річної орендної плати, що за період з 01.03.2021 по 31.05.2025 склав 1 501 112,91 грн, заявлених до стягнення із відповідача на користь Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області у порядку статті 1212 ЦК України.
Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 18.08.2025 позов задоволено частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області кошти в розмірі 663 314,43 грн та судові витрати у розмірі 9 950,13 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивачем підтверджено належними доказами, що у період із 01.03.2021 по 31.05.2025 відповідачем не було належним чином оформлено право користування земельною ділянкою, на якій розташовано об`єкт нерухомого майна, власником якого вона, ОСОБА_1 , є, що призвело до безоплатного користування земельною ділянкою.
Проте визначаючи розмір безпідставно збережених коштів районний суд дійшов висновку про необґрунтованість використання позивачем категорії «земельні ділянки, передані для розміщення, експлуатації та обслуговування човнових станцій» з огляду на те, що за своїм функціональним призначенням причал є відмінним від човнової станції, яка є більш ширшим поняттям.
Із огляду на викладене та приймаючи до уваги те, що прийняті Кременчуцькою міською радою рішення не містять категорії «інша комерційна діяльність», однак з огляду на те, що спірна земельна ділянка органом місцевого самоврядування віднесена до категорії «землі загального користування», районний суд здійснив власний розрахунок, виходячи із категорії «землі загального користування» та затвердженого рішенням ради від 25.05.2021 розміром плати - 1% від нормативно-грошової оцінки землі, яке введено в дію з 01.01.2022.
Позивач оскаржив рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.
Наголошує, що із 29.12.2020 відповідач є власником нежитлової будівлі - пасажирського причалу (перша черга) по АДРЕСА_1 та є фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташовано відповідний об`єкт нерухомості. Відповідачем не вжито заходів щодо реєстрація речового права стосовно використання земельної ділянки, відтак, фактично користуючись нею без достатньої правової підстави, ОСОБА_1 зберегла у себе кошти, які мала сплатити власнику земельної ділянки за користування нею та які у порядку статті 1212 ЦК України підлягають стягненню на користь позивача.
Обґрунтовуючи розмір стягнення позивач виходив із того, що згідно із Витягом з технічної документації від 02.10.2019 №4897/0/12-19 нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки з кадастровим номером 5310436100:08:004:0032 склала 16 196 720,25 грн. Також у матеріалах справи наявний витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.07.2017 №НВ-0000686262017 із якого убачається, що указана земельна ділянка має цільове призначення - Інша комерційна діяльність, яка за функціональним використанням відноситься до категорії земель водного фонду та вид використання земельної ділянки встановлений як - експлуатація та обслуговування пасажирського причалу (перша черга). 
Із підстав викладеного доводить належність розрахунку суми стягнення виходячи із розміру ставки річної орендної плати у розмірі 3%, що узгоджується із приписами абзацу 4 «За земельні ділянки, передані для розміщення, експлуатації та обслуговування човнових станцій» пункту 5 «Земельні ділянки іншого використання» додатку до рішення Кременчуцької міської ради від 23.09.2008 «Про орендну плату за землю в м.Кременчуці» та відповідного рішення міської ради від 25.05.2021 «Про встановлення річного розміру орендної плати за земельні ділянки».
Посилаючись на положення підпункту а) частини 4 статті 83 ЗК України, підпункт 18 частини1 Закону України «Про внутрішній водний транспорт» доводить, що спірна земельна ділянка з видом використання - експлуатація та обслуговування пасажирського причалу (перша черга) не може відноситися до земель загального користування, а тому наполягає на врахуванні складеного позивачем розрахунку, за яким загальний розмір стягнення склав 1 501 112,91 грн.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 20.10.2025 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено до розгляду, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 21.10.2025.
25.10.2025 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив представника відповідача - адвоката Дятлової М.В. на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, як законне та обґрунтоване. 
02.03.2026 позивач Кременчуцька міська рада подала до апеляційного суду заяву в якій повідомила, що при перевірці розрахункових рахунків стало відомо, що 27.02.2026 ОСОБА_1 сплачено грошові кошти у розмірі 1 831 425,51 грн з призначенням платежу «Кошти за шкоду, що заподіяна на земельних ділянках за період з 01.03.2021-28.02.2026 м.Кременчук, вул. Університетська 2-Д». 
Відтак, відповідачем добровільно сплачено грошові кошти у розмірі 1 501 112,91 грн за користування спірною земельною ділянкою за період з 01.03.2021 по 31.05.2025, що була розрахована згідно розміру ставки річної орендної плати у розмірі 3%. 
Обставини викладеного позивач трактує як визнання відповідачем зобов`язання перед Кременчуцькою міською радою у розмірі 1 501 112,91 грн за користування земельною ділянкою за період з 01.03.2021 по 31.05.2025; а грошові кошти у розмірі 330 312,60 грн, як плату за період з 01.06.2025 по 28.02.2026.
02.03.2026 представником відповідача – адвокатом Дятловою М.В. подано до апеляційного суду заяву, у якій посилаючись на сталу позицію Верховного Суду, зокрема, сформовану у справі №675/2136/19 від 25.05.2022, доводить, що сплата боргу під час судового процесу (або його частини) не вважається безумовним визнанням позову; тоді як суди не мають права покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи.
15.03.2026 представник відповідача – адвокат Дятлова М.В. звернулася в суд із заявою про визнання ОСОБА_2 позову в повному обсязі. Просить заявлені Кременчуцькою міською радою Кременчуцького району Полтавської області позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів за користування земельною ділянкою, а також при вирішення питання розподілу судових витрат врахувати положення ч.4 ст.7 Закону України «Про судовий збір» та ч.2 ст.142 ЦПК України. 
У суді апеляційної інстанції представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав, наполягаючи на її задоволенні.
Представник відповідача повідомив про визнання відповідачем позову та проти задоволення вимог апеляційної скарги не заперечував. 
Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.
Із матеріалів справи убачається, що 24.10.2003 між Кременчуцькою міською радою та ОСОБА_4 укладено договір оренди земельних ділянок, за яким орендодавець на підставі рішення ХVІ сесії міської ради ІV скликання від 23.10.2003 надає, а орендар приймає у строкове, платне володіння і користування земельні ділянки, серед іншого, з кадастровим номером 5310436100:08:004:0032; мента використання: несільськогосподарське використання для експлуатації і обслуговування пасажирських причалів (перша черга)./а.с.8-11 т.1/
Рішенням Кременчуцької міської ради від 21.04.2011 внесено зміни до рішення міської ради від 23.09.2008 «Про орендну плату за землю у м.Кременчуці», яке втратило чинність із 01.01.2022, коли рішенням Кременчуцької міської ради від 25.05.2021 затверджено річний розмір орендної плати за земельні ділянки на території Кременчуцької міської територіальної громади./а.с.18-19, 20-21 т.1/
29.12.2020 ОСОБА_1 набула право власності на пасажирські причали (перша черга), загальна площа: 4970 кв.м; адреса: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка місця розташування: кадастровий номер 5310436100:08:004:0032, цільове призначення: іншої комерційної діяльності, експлуатація та обслуговування пасажирського причалу (перша черга), площа: 0,5045 га./а.с.12 т.1/
Згідно із Витягом з Державного реєстру речових прав індексний номер 333939023, сформованим 30.05.2023, земельна ділянка з кадастровим номером 5310436100:08:004:0032 є власністю територіальної громади, орган місцевого самоврядування: Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області/а.с.14 т.1/
Зі змісті витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0000686262017 указана земельна ділянка зареєстрована 10.11.2003; форма власності: державна; площа: 0,5045 га; цільове призначення: іншої комерційної діяльності; категорія земель: землі водного фонду; вид користування: експлуатація та обслуговування пасажирського причалу (перша черга)./а.с.15 т.1/
Згідно із Витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером 5310436100:08:004:0032, сформованим 02.10.2019, коефіцієнт індексації становить 2,3145, а нормативна грошова оцінка земельної ділянки - 16 196 720,25 грн./а.с.22 т.1/
Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 31.01.2023, яка залишена без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 27.06.2023 (справа №524/1943/21) стягнуто із ОСОБА_1 на користь Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області безпідставно збережені кошти у сумі 32817,24 грн та кошти у повернення сплаченого судового збору в розмірі 2270,00 грн./а.с.30-33, 34-38 т.1/
ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в особі Міськрайонного управління у Кременчуцькому районі та м.Кременчуці, Горішніх Плавнях, у якому просила: визнати протиправними дії відповідача щодо застосування локальних коефіцієнтів: зона магістралей підвищеного містоформувального значення - 1,15; скелягранітний реєстргеологічна пам`ятка природи1,11; водоохоронна зона м.Кременчук - 1,05 та застосування максимальних значень локальних коефіцієнтів: земельна ділянка, що прилягає до вулиці без тепломережі- 0,95; земельна ділянка, що прилягає до вулиці без каналізації - 0,95; земельна ділянка, що прилягає до вулиці без централізованого водопостачання - 0,95; земельна ділянка, що прилягає до вулиці без централізованого газопостачання - 0,95 у витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №4397/0/212-19 від 02.10.2019.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.06.2024 (справа №440/3102/24), яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2025, позов залишено без задоволення./а.с.150-152 т.1/
Згідно з проведеним позивачем розрахунком, сума завданих позивачу збитків за період з 01.03.2021 по 31.05.2025 становить 1 501 112,91 грн, виходячи із розрахунку:
- за період із 01.03.2021 по 31.12.2021: 16196720,25*3% = 485 901,61 (річна сума орендної плати за 2021 рік); 485901,61*0,6 = 291540,97 (річна сума орендної плати за 2021 рік з урахуванням пониженого коефіцієнту); 291540,97*306:365 = 244415,17 (річна орендна плата за 2021 рік);
- за період із 01.01.2022 по 31.12.2022: 17816392,30*3% = 534491,77 (річна сума орендної плати за 2022 рік); 534491,77*0,6 = 320695,06 (річна сума орендної плати за 2022 рік з урахуванням пониженого коефіцієнту);
- за період із 01.01.2023 по 31.12.2023: 20488851,10*3% = 614665,53 (річна сума орендної плати); 614665,53*0,6 = 368799,32 (річна сума орендної плати за 2023 рік з урахуванням пониженого коефіцієнту);
- за період із 01.01.2024 по 31.12.2024: 21533782,50*3% = 646013,47 (річна сума орендної плати за 2024 рік); 646013,47*0,6 = 387608,08 (річна сума орендної плати за 2024 рік з урахуванням пониженого коефіцієнту);
- за період із 01.01.2025 по 31.05.2025: 24117836,40*3% = 723535,09 (річна сума орендної плати за 2025 рік); 723535,09*0,6 = 434121,05 (річна сума орендної плати з урахуванням пониженого коефіцієнту за період 01.01.2025-31.05.2025)./а.с.158-160 т.1/
Частково задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив із того, що у визначений позивачем період відповідачем не було належним чином оформлено права користування земельною ділянкою, на якій розташовано об`єкт нерухомого майна, власником якого він є, що призвело до безоплатного користування земельною ділянкою. 
Визначаючи розмір безпідставно збережених коштів районний суд врахував заперечення відповідача щодо обраної позивачем категорії спірної земельної ділянки.
При цьому, районним судом установлено, що 23.09.2008 та 25.05.2021 Кременчуцькою міською радою прийняті рішення, якими встановлено розміри орендної плати за землю у м. Кременчуці з урахуванням цільового призначення земельної ділянки.
Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру цільове призначення земельної ділянки 5310436100:08:004:0032 є «інша комерційна діяльність»; категорія земель «землі водного фонду». Проте видом використання даної земельної ділянки є «експлуатація та обслуговування пасажирського причалу».
Із підстав викладеного та враховуючи, що відповідно до плану зонування міста та генерального плану міста спірна земельна ділянка відноситься до земель загального користування, суд здійснив розрахунок розміру безпідставно збережених коштів виходячи із категорії «землі загального користування» із затвердженням плати 1% від нормативно-грошової оцінки землі, що затверджено рішенням від 25.05.2021 та яке введено в дію з 01.01.2022, а саме: за 2021 рік – 244 415,17 грн; за 2022 рік: (17 816 392,30*1%)*0,6 = 178 163,92 грн*0,6= 106 898,35 грн; за 2023 рік: (20 488 851,10*1%)*0,6 =204 888,5110*0,6 = 122 933,11 грн; за 2024 рік: (21 533 782,50*1%)*0,6= 215 337,8250*0,6=129 202,70 грн; за період із 01.01.2025 до 31.05.2025: (24 117 836,40*1%)*0,6 = 241 178,364*0,6 = (144 707,0184/365)*151 = 59 865,10 грн.
Із огляду на викладене, районний суд визнав за можливе стягнути з відповідача на користь позивача кошти у розмірі 663 314,43 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено за безпідставності.
Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції не погоджується з таких підстав.
Згідно зі статтею 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Відповідно до положень статті 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
За змістом статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.
За змістом статті 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Згідно з пунктом в) частини першої статті 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Частиною першою статті 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату.
У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. При цьому орендна плата справляється у грошовій формі.
У пункті 289.1 статті 289 ПК України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, і не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки (пункт 288.5 статті 288 ПК України).
Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, а також застосування передбачених законом способів захисту прав.
Згідно із частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Отже, у випадку використання земельної ділянки комунальної власності без оформлення договору оренди, власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію розміру неотриманої орендної плати за користування земельною ділянкою в порядку, визначеному статтею 1212 ЦК України.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Для кондикційних зобов`язань важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України).
Зазначений правовий висновок відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постановах: від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, від 04.12.2019 у справі №917/1739/17 та висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 02.06.2021 у справі №201/2956/19.
У спорах про стягнення грошових коштів за користування земельною ділянкою до моменту оформлення особою права користування такою земельною ділянкою власник має право на отримання безпідставно збережених грошових коштів у порядку статті 1212 ЦК України. Тобто в такому разі суд виходить з того, що фактичний користувач земельної ділянки без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе грошові кошти, які мав заплатити за користування нею, отже, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц та від 20.09.2018 у справі №925/230/17).
Згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.
Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 76-81, 89, 228, 229, 235, 263-265 ЦПК України, визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів.
Згідно зі статтями 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом частини першої статті 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу (пункт 1 частини другої статті 49 ЦПК України).
Згідно зі статтею 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач- визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. 
До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.
У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.
У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.
Як убачається із матеріалів справи при зверненні в суд із позовом, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивачем складено належний розрахунок суми стягнення виходячи із розміру ставки річної орендної плати у розмірі 3%, що узгоджується із приписами абзацу 4 «За земельні ділянки, передані для розміщення, експлуатації та обслуговування човнових станцій» пункту 5 «Земельні ділянки іншого використання» додатку до рішення Кременчуцької міської ради від 23.09.2008 «Про орендну плату за землю в м.Кременчуці» та відповідного рішення міської ради від 25.05.2021 «Про встановлення річного розміру орендної плати за земельні ділянки».
Тоді як висновки районного суду щодо належності спірної земельної ділянки з видом використання - експлуатація та обслуговування пасажирського причалу (перша черга) до земель загального користування суперечить положенням підпункту а) частини 4 статті 83 ЗК України та положенням Закону України «Про внутрішній водний транспорт».
27.02.2026 відповідачкою ОСОБА_1 сплачено грошові кошти у розмірі 1 831 425,51 грн з призначенням платежу «Кошти за шкоду, що заподіяна на земельних ділянках за період з 01.03.2021-28.02.2026 м.Кременчук, вул. Університетська 2-Д»; а 15.03.2026 подано до апеляційного суду заяву про визнання позову в повному обсязі.
Із огляду на фактичні обставини цієї справи та норми матеріального права, якими вони врегульовані, колегія суддів, роз`яснивши учасникам судового процесу наслідки відповідної процесуальної дії, дійшла висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймає заяву відповідача про визнання позову, що є підставою для задоволення позову.
Відповідно до вимог частини першої статті 142 ЦПК України та частини третьої статті 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що із ОСОБА_1 на користь Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області підлягає стягненню судовий збір у розмірі 21 710,60 грн; також поверненню Кременчуцькій міській раді Кременчуцького району Полтавської області з державного бюджету підлягає 50% сплаченого ним судового збору, що становить 21 710,60 грн.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області – задовольнити.
Рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 18 серпня 2025 року – скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позов Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів задовольнити.
Стягнути із  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (ЄДРПОУ 24388300) кошти у розмірі 1 501 112,91 грн.
Стягнути із  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (ЄДРПОУ 24388300) судовий збір у розмірі 21 710,60 грн.
Повернути Кременчуцькій міській раді Кременчуцького району Полтавської області (ЄДРПОУ 24388300) із державного бюджету 50 відсотків сплаченого ним судового збору, що становить 21 710,60 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 24.03.2026. 

Головуючий суддя         Л.І. Пилипчук

Судді           Г.Л. Карпушин

О.І. Обідіна