ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

09 березня 2026 року	Справа №160/1577/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

23.01.2026 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач), у якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я, за період з 19.12.2024 по 13.10.2025;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я за період з 19.12.2024 по 13.10.2025, з урахуванням фактично виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 16.08.2023 по 22.10.2025. Під час проходження служби позивач отримав бойову травму, пов`язану із захистом Батьківщини, та проходив лікування в період з 19.12.2024 по 13.10.2025. Під час проходження служби та після звільнення, відповідачем не було виплачено додаткової винагороди, збільшеної до 10000,00 грн. З аналізу наведених норм Постанови №168 встановлено лише дві умови, необхідні для виплати збільшеної до 100000,00 грн винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення. Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000,00 грн винагорода. Обидві вищевказані умови (пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини; факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення) у даних спірних правовідносинах дотримані та підтверджуються медичними документами складеними на позивача. Відтак, позивач вважає, що відповідно до положень Постанови №168 додаткова винагорода в розмірі 100000,00 грн виплачується військовослужбовцям у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії. Травми та захворювання позивача пов`язані із захистом батьківщини і перебування на лікуванні підтверджено відповідною документацією. Наведені обставини зумовили звернення позивача до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
02.03.2026 представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначено, що із виписки №10810 з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого не вбачається зазначення про встановлений медичним закладом причинно-наслідковий зв`язок травми чи захворювання із захистом Батьківщини. Вказана обставина також підтверджується листом Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» від 16.02.2026 №238, у якому прямо зазначено, що проведене лікування не пов`язане із захистом Батьківщини. Крім того, у зазначеній виписці міститься інформація про те, що зі слів пацієнта періодичні болі в шиї та попереку турбують його понад три роки. Також зі слів пацієнта вказано, що у 2023 році він переніс мінно-вибухову травму, акубаротравму, закриту черепно-мозкову травму та контузію головного мозку. Водночас такі відомості наведені саме як анамнестичні дані зі слів особи, яка проходить лікування, та не підтверджені відповідними медичними або службовими документами у межах наданої виписки. На думку відповідача, слід враховувати, що поняття “вибухова травма” та “мінно-вибухова травма” не є тотожними. Вибухова травма є узагальненим поняттям, що охоплює ушкодження, спричинені дією вибухової хвилі незалежно від джерела вибуху, тоді як мінно-вибухова травма є окремим різновидом вибухової травми, яка виникає саме внаслідок підриву на міні або боєприпасі вибухової дії. Отже, наявність у довідці формулювання «вибухова травма» сама по собі не є тотожною встановленню факту отримання саме мінно-вибухової травми та її наслідків. Таким чином, з аналізу виписки зі стаціонарного хворого, листа медичного закладу та довідки про обставини травми вбачається відсутність належного документального підтвердження встановленого у передбаченому порядку причинно- наслідкового зв`язку між наявним станом здоров`я та захистом Батьківщини. У зв`язку із чим відповідач по справі вважає, що вимоги позивача про виплату додаткової грошової допомоги під час лікування у період з 19.12.2024 по 03.02.2025 задоволенню не підлягає. Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №2025-0417-1542-5778-3 від 17.04.2025 встановлено: наслідки мінно-вибухової травми, акубаротравми у вигляді енцефалопатії складного генезу II ст., посттравматичний стресовий розлад, хронічна посттравматична цефалгія, помірний вестибуло- атактичний синдром. При цьому прямо зазначено, що за ступенем тяжкості (відповідно до наказу МОЗ України від 04.07.2007 №370) травма відноситься до легких. Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №2025-0417-1542-5778-3 від 17.04.2025 встановлено: наслідки мінно-вибухової травми, акубаротравми у вигляді енцефалопатії складного генезу II ст., посттравматичний стресовий розлад, хронічна посттравматична цефалгія, помірний вестибуло-атактичний синдром. При цьому прямо зазначено, що за ступенем тяжкості (відповідно до наказу МОЗ України від 04.07.2007 №370) травма відноситься до легких. Аналогічний за своєю суттю діагноз міститься у довідці № 307 від 12.03.2025, де визначено: посттравматичний стресовий розлад у вигляді змішаної тривожно-депресивної реакції на бойовий стрес, вестибуло-атактичний синдром. Тобто фактично йдеться про тотожні клінічні стани, які кваліфіковані як легкі за ступенем тяжкості. Жоден із наведених документів не містить висновку про тяжке поранення. У даному випадку, хоча встановлено пов`язаність захворювання із захистом Батьківщини, за висновком військово-лікарської комісії травма віднесена до легких. Висновку про тяжке поранення матеріали справи не містять. Висновки ВЛК не містять встановлення факту отримання позивачем тяжкого поранення безпосередньо під час захисту Батьківщини та не визначають ступінь його тяжкості як “тяжкий”. Обов`язковою умовою для виплати додаткової винагороди є наявність у документах (довідках) ВЛК інформації про отримання позивачем поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного зі захистом Батьківщини, а не при виконанні обов`язків військової служби, а також про тяжкий ступінь отриманого поранення. Незазначення відповідних відомостей у згаданих вище довідках ВЛК унеможливлює виплату позивачу додаткової винагороди. Таким чином, наявні матеріали не дають можливості однозначно стверджувати, що лікування здійснювалося саме з приводу поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, а не з приводу хронічних чи супутніх захворювань, а також не підтверджують наявності тяжкого поранення як обов`язкової правової підстави для відповідних виплат.
05.03.2026 Військовою частиною НОМЕР_1 подано до суду клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.
09.03.2026 Військовою частиною НОМЕР_1 подані до суду пояснення, в яких зазначено, що військовою частиною НОМЕР_1 було направлено запит до військової частини НОМЕР_2 , (у підпорядкуванні якої перебуває військова частина НОМЕР_3 ), 06.03.2026 військовою частиною НОМЕР_1 отримано відповідь, згідно з якою старший лейтенант ОСОБА_1 під час перебування у відрядженні у військовій частині НОМЕР_3 вибухової, мінно-вибухової чи будь-якої іншої травми не отримував.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України № НОМЕР_4 .
Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_5 від 30.05.2023.
Позивач має військове звання «майор», присвоєне наказом командира військової частини НОМЕР_6 №163 від 04.04.2025.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.08.2024 №29 старшого лейтенанта ОСОБА_1 зараховано до списків військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду начальника циклової комісії психологічної підготовки військової частини НОМЕР_1 . 
22.10.2025 майора ОСОБА_1 відповідно п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” звільнено у запас за підпунктом “б” (за станом здоров`я: за наявності інвалідності (якщо військовослужбовець не висловили бажання продовжувати військову службу) згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №309.
Під час проходження служби позивач отримав бойову травму, пов`язану із захистом Батьківщини, та проходив лікування в період з 19.12.2024 по 13.10.2025, зокрема: 
- у період з 19.12.2024 по 03.02.2025 та з 01.04.2025 по 23.06.2025 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» у зв`язку з наслідками бойових травм та захворювань, пов`язаних із захистом Батьківщини (мінно-вибухова травма, акубаротравма, енцефалопатія, радикулопатії, вертеброгенні ураження, неврологічні порушення, урологічні). Підтверджується виписками №10810 та №2439; 
- у період з 04.02.2025 по 13.03.2025 ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування у КНП КМР «Міська лікарня №9», психіатричне відділення №3, у зв`язку з посттравматичним стресовим розладом (ПТСР), F43.1, спричиненим бойовим стресом, наслідками акубаротравми та мінно-вибухової травми під час участі у бойових діях, підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №499 від 13.03.2025; -
- у період з 14.03.2025 по 01.04.2025 ОСОБА_1 перебував у відпустці на лікуванні за станом здоров`я, що підтверджується довідкою ВЛК №307 від 12.03.2025; 
- у період з 01.04.2025 по 23.06.2025 проходив лікування у КНП КМР «МЛШМД», що підтверджується випискою №2439; 
- у період з 05.08.2025 по 27.09.2025 у відпустці на лікуванні за станом здоров`я, що підтверджується довідкою ВЛК №2025-0805-1446-0265-0; 
- у період з 28.09.2025 по 13.10.2025 проходив лікування у КНП КМР «МЛШМД», що підтверджується випискою №6492.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №307 від 12.03.2025 проведено медичний огляд ОСОБА_1 ВЛК КНП КМР «МЛШМД» м. Кам`янське 12.03.2025 та встановлено захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби; потребує відпустки на лікування у зв`язку з хворобою на 30 календарних днів.
Згідно з довідкою військово-лікарської комісії №2025-0417-1542-5778-3 від 17.04.2025 проведено медичний огляд ОСОБА_1 Госпітальною ВЛК КНП «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» Кам`янської МР м. Кам`янське Дніпропетровської області 16.04.2025 та встановлено діагноз (включаючи код згідно чинного НК 025) та постанова ВЛК про причинний зв?язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва):
- M51.1. M47.86, M50.E. M51.1. N35.8. G82.06. G83.I. R26.8. Захворювання, ТАК, пов?язан(-а/е/і) із захистом Батьківщини;
- T90.5. G93.4. F43.1, G44.3. R.27.0 Травма, ТАК, пов?язан(-а/е/і) із захистом Батьківщини. За ступенем тяжкості (наказ МОЗ України від 04.07.2007 №370): Травма відноситься до летких;
- І11.0, B18.2. Захворювання, ТАК, пов?язан(-а/е/і) з проходженням військової служби.
Потребує тривалого лікування протягом 60 календарних днів.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №2025-0805-1446-0265-0 від 05.08.2025 проведено медичний огляд ОСОБА_1 Госпітальною ВЛК КНП «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» Кам`янської МР м. Кам`янське Дніпропетровської області 06.08.2025 та встановлено діагноз (включаючи код згідно чинного НК 025) та постанова ВЛК про причинний зв?язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва):
- G82.06. R26.8, T90.5, F43.1. F07.2, G44.3. G93.4, R27.0, M19.92, M47.80. M50.1, N35.9. N41.1, R30.0, H90.3, J31.0, K21.0. K57.52, K52.3. Захворювання, ТАК, пов?язан(-а/е/і) із захистом Батьківщини;
- І11.0, B18.2. Захворювання, ТАК, пов?язан(-а/е/і) з проходженням військової служби.
Потребує тривалого лікування протягом 30 календарних днів.
Предметом спору у справі є питання правомірності дій Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я, за період з 19.12.2024 по 13.10.2025.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
На виконання Указів Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64 та №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
Відповідно до пункту 1 Постанови №168 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка", виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Відповідно до абзацу 4 пункту 1 Постанови №168 (в редакції після 19.07.2022 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793) до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Постанову №168 (в редакції від 19.07.2022) доповнено пунктом 2-1 такого змісту: Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Порядок і умови виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України визначені Міністром оборони України в Окремому дорученні від 23.06.2022 №912/з/29, яке є обов`язковим для виконання посадовими особами військових частин Збройних Сил України та застосовується з 01.06.2022.
Абзацами 3, 4 пункту 3 Окремого доручення передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів - здійснювати на підставі таких документів:
бойовий наказ (розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець. Згідно з пунктом 4 Окремого доручення у підставах видання таких довідок (додаток №1 або додаток №2) обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.
Відповідно до пункту 5 Окремого доручення виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн або 30000 грн здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини. В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 грн. за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку №3 до цього доручення).
Отже, підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168, є відповідні накази командирів (начальників), тоді як документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі бойових наказів і розпоряджень, журналів бойових дій, рапортів командирів підрозділів та довідок командирів військових частин за формою, затвердженою додатком №1 Окремого доручення.
Крім цього, у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, також включені військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Підставою для видачі наказу є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), в якій має бути зазначено: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язане із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).
З урахуванням зазначеного вище рішення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29 у подальшому наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 №44 затверджені зміни до Положення №260 та внесений до цього Положення новий розділ XXXIV (Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану).
Пунктом 10 розділу XXXIV Положення №260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гри. також включаються військовослужбовці у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Пунктом 11 розділу XXXIV Положення №260 встановлено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення. контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем.
З аналізу наведених норм постанови №168 вбачається встановлення декількох підстав для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме:
- пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини, про що повинно бути прямо зазначено у документах,
- факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення,
- перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Це означає, що виплата додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, здійснюється особам, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а виплата такої додаткової винагороди особам, які перебувають у відпустці, здійснюється за умови, що така відпустка надана для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії. Військовослужбовець, який дістав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язане із захистом Батьківщини, за весь час стаціонарного лікування отримує винагороду до 100000 грн. Під час лікування після поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, військовослужбовці отримують і грошове забезпечення, і додаткову винагороду до 100000 грн., а під час відпустки за станом здоров`я (під час реабілітації) додаткову винагороду 100000 грн. отримують ті військовослужбовці, у яких поранення визнане тяжким за висновком ВЛК.
Стосовно проведення лікування за період з 19.12.2024 по 03.02.2025 судом встановлено наступне. 
З виписки №10810 з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого не встановлено зазначення про встановлений медичним закладом причинно-наслідковий зв`язок травми чи захворювання із захистом Батьківщини. 
Вказана обставина також підтверджується листом Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» від 16.02.2026 №238, у якому прямо зазначено, що проведене лікування не пов`язане із захистом Батьківщини. 
Крім того, у зазначеній виписці міститься інформація про те, що зі слів пацієнта періодичні болі в шиї та попереку турбують його понад три роки. Також зі слів пацієнта вказано, що у 2023 році він переніс мінно-вибухову травму, акубаротравму, закриту черепно-мозкову травму та контузію головного мозку. Водночас такі відомості наведені саме як анамнестичні дані зі слів особи, яка проходить лікування, та не підтверджені відповідними медичними або службовими документами у межах наданої виписки. 
Отже, відомості, викладені виключно зі слів пацієнта без документального підтвердження, самі по собі не можуть вважатися належним доказом встановлення причинного зв`язку із захистом Батьківщини. 
Водночас довідкою про обставини травми від 07.07.2023 №350/2 підтверджено, що 27.06.2023 особа отримала поранення (вибухова травма), з діагнозом: цефалгічний синдром, вестибуло-атактичний синдром. Разом з тим зазначена довідка лише фіксує факт отримання поранення та його первинні медичні наслідки, але сама по собі не підтверджує встановлення медичним закладом причинного зв`язку поточного лікування чи наявного захворювання із захистом Батьківщини.
Таким чином, з аналізу виписки зі стаціонарного хворого, листа медичного закладу та довідки про обставини травми встановлено відсутність належного документального підтвердження встановленого у передбаченому порядку причинно-наслідкового зв`язку між наявним станом здоров`я та захистом Батьківщини.
Стосовно періоду лікування за період з 04.02.2025 по 13.03.2025, суд зазначає наступне.
Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого №499 позивач перебував на лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві Кам`янської міської ради «Міська лікарня №9» у період з 04.02.2025 по 13.02.2025. 
У розділі «Анамнез захворювання» зазначено, що після виконання бойового завдання під м. Соледар психічний стан позивача погіршився. Водночас у виписці відсутні відомості про отримання у цей період поранення, контузії, травми або каліцтва. Тобто стаціонарне лікування пов`язане із загостренням психоемоційного стану, а не з лікуванням наслідків конкретного бойового поранення. 
З довідки про обставини травми від 07.07.2023 №350/2 встановлено, що травму було отримано в м. Краматорськ, а не під м. Соледар. Таким чином, обставини, викладені у медичній виписці зі слів позивача, не узгоджуються з офіційно оформленими документами про обставини отримання травми. 
Крім того, відповідно до довідки військово-лікарської комісії №2025-0417-1542-5778-3 від 17.04.2025 встановлено: наслідки мінно-вибухової травми, акубаротравми у вигляді енцефалопатії складного генезу II ст., посттравматичний стресовий розлад, хронічна посттравматична цефалгія, помірний вестибуло- атактичний синдром. При цьому прямо зазначено, що за ступенем тяжкості (відповідно до наказу МОЗ України від 04.07.2007 № 370) травма відноситься до легких. 
Аналогічний за своєю суттю діагноз міститься у довідці №307 від 12.03.2025, де визначено: посттравматичний стресовий розлад у вигляді змішаної тривожно- депресивної реакції на бойовий стрес, вестибуло-атактичний синдром. Тобто фактично йдеться про тотожні клінічні стани, які кваліфіковані як легкі за ступенем тяжкості. 
Жоден із наданих до суду документів не містить висновку про тяжке поранення. 
Таким чином, позивач дійсно перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, однак зазначене лікування здійснювалося з приводу психічного розладу, а саме «Посттравматичний стресовий розлад у вигляді змішаної тривожно-депресивної реакції на бойовий стрес з астено-фобічно-інсомічним синдромом, астено-вегетативними порушеннями у відновному періоді перенесеної мінно-вибухової травми, акубуротравми» (F43.1)», який матеріалами справи не підтверджено як такий, що перебуває у причинному зв`язку з травмою, отриманою позивачем під час захисту Батьківщини. 
Відповідні медичні документи не містять висновків військово-лікарських комісій щодо зв`язку вказаного захворювання з бойовим пораненням, а тому перебування позивача на стаціонарному лікуванні у зазначений період не може слугувати підставою для застосування передбачених законодавством гарантій, пов`язаних із лікуванням після поранення. 
З огляду на те, що отримана позивачем травма відповідно до висновків військово-лікарських комісій кваліфікована як легка, не віднесена до категорії тяжких, а матеріалами справи не підтверджено причинного зв`язку між його перебуванням на стаціонарному лікуванні та пораненням, отриманим під час захисту Батьківщини, тому відсутні правові підстави для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000,00 гривень за вказані періоди.
Стосовно періоду лікування за період з 01.04.2025 по 23.06.2025, суд зазначає наступне.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №2025-0417-1542-5778-3 від 17.04.2025 встановлено: наслідки мінно-вибухової травми, акубаротравми у вигляді енцефалопатії складного генезу II ст., посттравматичний стресовий розлад, хронічна посттравматична цефалгія, помірний вестибуло-атактичний синдром. 
При цьому прямо зазначено, що за ступенем тяжкості (відповідно до наказу МОЗ України від 04.07.2007 №370) травма відноситься до легких. 
Аналогічний за своєю суттю діагноз міститься у довідці №307 від 12.03.2025, де визначено: посттравматичний стресовий розлад у вигляді змішаної тривожно-депресивної реакції на бойовий стрес, вестибуло-атактичний синдром. 
Тобто фактично йдеться про тотожні клінічні стани, які кваліфіковані як легкі за ступенем тяжкості. 
Жоден з наданих до суду документів не містить висновку про тяжке поранення. 
У даному випадку, хоча встановлено пов`язаність захворювання із захистом Батьківщини, за висновком військово-лікарської комісії травма віднесена до легких. Висновку про тяжке поранення матеріали справи не містять. 
Отже, відсутня одна з обов`язкових правових умов для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень, а саме встановлення тяжкого поранення. За таких обставин правові підстави для нарахування та виплати позивачу зазначеної додаткової винагороди відсутні.
Стосовно періоду лікування за період з 28.09.2025 по 13.10.2025, суд зазначає наступне.
Як зазначено у виписці із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) лікування хворого №6492 в розділі діагноз визначені, діагнози позивача. Захворювання та травма, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини. 
Довідкою про обставини травми від 07.07.2023 №350/2 підтверджено, що 27.06.2023 позивач отримав поранення (вибухова травма), з діагнозом: цефалгічний синдром, вестибуло-атактичний синдром. Разом з тим зазначена довідка фіксує лише конкретний факт отримання вибухової травми та її первинні клінічні прояви. Вона не містить відомостей про інші діагнози, які надалі встановлювалися позивачу, та не підтверджує причинно-наслідкового зв`язку між ними і безпосереднім виконанням обов`язків із захисту Батьківщини. З матеріалів справи не встановлено належного обґрунтування того, що всі захворювання, з приводу яких позивач проходив лікування, є наслідком саме зазначеної вибухової травми, а не мають хронічний перебіг або інше походження.
Зокрема, такі стани як енцефалопатія складного генезу, посттравматичний стресовий розлад у формі тривожно-депресивної реакції, хронічна цефалгія можуть мати багатофакторну природу розвитку, тривалий перебіг та не виникають одномоментно. Сам факт їх наявності не свідчить автоматично про їх безпосередній зв`язок із конкретною подією, пов`язаною із захистом Батьківщини, без належного медичного висновку про причинно-наслідковий зв`язок. Тим більше, хронічні захворювання апріорі не можуть вважатися такими, що виникли виключно внаслідок одноразового поранення, якщо це прямо не встановлено компетентною військово-лікарською комісією. 
Крім того, з наданих документів встановлено, що лише одна довідка військово- лікарської комісії №2025-0417-1542-5778-3 від 17.04.2025 містить визначення ступеня тяжкості травми, і в ній зазначено, що травма відноситься до легких. Висновки ВЛК не містять встановлення факту отримання позивачем тяжкого поранення безпосередньо під час захисту Батьківщини та не визначають ступінь його тяжкості як “тяжкий”.
Обов`язковою умовою для виплати додаткової винагороди є наявність у документах (довідках) ВЛК інформації про отримання позивачем поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного зі захистом Батьківщини, а не при виконанні обов`язків військової служби, а також про тяжкий ступінь отриманого поранення. 
Незазначення відповідних відомостей у згаданих вище довідках ВЛК унеможливлює виплату позивачу додаткової винагороди. Таким чином, наявні матеріали не дають можливості однозначно стверджувати, що лікування здійснювалося саме з приводу поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, а не з приводу хронічних чи супутніх захворювань, а також не підтверджують наявності тяжкого поранення як обов`язкової правової підстави для відповідних виплат. 
Постановою №168 встановлено умови, необхідні для виплати винагороди у розмірі 100000 грн, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини; факт перебування на стаціонарному лікуванні (у тому числі закордонному), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, внаслідок такого поранення (контузії, травми, каліцтва); або факт перебування у чітко визначеному виді відпустки, а саме: у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. 
Вказані умови (пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини та факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого тяжкого поранення у даних спірних правовідносинах не дотримані, про що йдеться в наявних в матеріалах справи медичних документах.
Абзацом 2 пункту 21.13 розділу ІІ Порядку №402 закріплено, що за наявності підстав для зміни (перегляду) постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, зазначених у свідоцтві про хворобу (довідці ВЛК), постанова ВЛК при прийнятті нової постанови підлягає скасуванню (відміні). Постанова ВЛК оформляється протоколом засідання штатної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень).
Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що до виключної компетенції ВЛК віднесено розгляд і вирішення питання про встановлення причинного зв`язку поранення або захворювання.
При цьому, надані позивачем довідки ВЛК №307 від 12.03.2025, №2025-0417-1542-5778-3 від 17.04.2025, №2025-0805-1446-0265-0 від 05.08.2025 не містять застереження, що отримані позивачем травми та захворювання є тяжкого ступеню.
Між тим, доказів того, що позивач оскаржував зазначені довідки ВЛК і такі довідки були скасовані, суду не надано.
Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Судові витрати розподілу не підлягають, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову та у зв`язку зі звільненням позивача від сплати судового збору.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський