Справа № 199/14046/25
(1-кп/199/424/26) 
ВИРОК 
іменем України

03.04.2026 року м. Дніпро
Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання – ОСОБА_2 , 
прокурора – ОСОБА_3 , 
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025052230000731 від 22.07.2025 року, за обвинуваченням 
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Білицьке Донецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, утриманців не маючого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, зарахованого у розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 з утриманням в списках особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, зарахованим у розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , який утримується в списках особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 , має дотримуватися положень ст.ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 13, 14, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які зобов`язують кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції України та інших законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, не допускати самому і стримувати інших військовослужбовців від негідних вчинків, бути дисциплінованими, зразками високої культури, скромності й витримки.
Проте, в порушення вимог вказаних нормативно-правових актів, солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив злочини проти життя та здоров`я особи за наступних обставин. 
21 липня 2025 року близько 12 години 30 хвилин, перебуваючи поруч з водоймищем, (за координатами: 48.407733, 37.097313), яке розташоване в с. Водянське Покровського району Донецької області, в ході словесного конфлікту, під час вживання алкогольних напоїв, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на завдання ОСОБА_5 тяжкого тілесного ушкодження.
Далі, цього ж дня, ОСОБА_4 , перебуваючи поруч з водоймищем, яке розташоване в с. Водянське Покровського району Донецької області, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесного ушкодження ОСОБА_5 , взяв з кошику, закріпленого на належному йому велосипеді, ніж, який тримаючи в правій руці, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки, що можуть настати, та бажаючи їх настання, наніс не менше двох ударів в ділянку грудної клітини та черевної порожнини потерпілого ОСОБА_5 .
Своїми умисними діями, безпосередньо спрямованими на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: одного проникаючого колото-різаного поранення передньої поверхні грудної клітки праворуч, що супроводжувалося правобічним гемо пневмотораксом, та одне проникаюче колото-різане поранення черевної порожнини в області правого підребер`я, з ушкодженням правої долі печінки та брижі товстої кишки, що супроводжувалося кровотечею у черевну порожнину, що за ступенем тяжкості відноситься до ТЯЖКОГО тілесного ушкодження, небезпечного для життя.
Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, 21.07.2025, близько 12 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись поруч з водоймищем (за координатами: 48.407733, 37.097313), яке розташоване в с. Водянське Покровського району Донецької області, де також знаходився ОСОБА_6 , де в ході словесного конфлікту, під час вживання алкогольних напоїв, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин між ними, у ОСОБА_4 винник злочинний умисел, спрямований на завдання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.
Далі, цього ж дня, ОСОБА_4 перебуваючи поруч з водоймищем, яке розташоване в с. Водянське Покровського району Донецької області, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесного ушкодження ОСОБА_6 , діючи умисно, взяв з кошику, закріпленого на належному йому велосипеді, ніж, який тримаючи в правій руці, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки, що можуть настати, та бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_6 та наніс не менше одного удару ножем в ділянку черевної порожнини останнього. Після чого, в той момент, коли ОСОБА_6 намагався піднятися із землі, на яку впав від удару ножем, та опирався на ліву руку, ОСОБА_4 наніс один удар ногою по вище вказаній руці.
Своїми умисними діями, безпосередньо спрямованими на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: одного проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки з ушкодженням сигмоподібної кишки, що ускладнилося розвитком гнійного перитоніту, що за ступенем тяжкості відноситься до ТЯЖКОГО тілесного ушкодження, небезпечного для життя; закритий вивих лівого ліктьового суглобу, що за ступенем тяжкості відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що потребує для свого загоювання термін більше шести, але менше 21 дні.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково. Пояснив, що в першій половині дня 21 липня 2025 року він знаходився в с.Шевченко, ремонтував автомобіль. Приблизно пообідні на велосипеді він приїхав до водойми в біля с. Водянське, де скупався. Перепливши річку та повернувшись на берег, він побачив двох чоловіків, які сіли там відпочивати. Він присів поруч, між ними зав`язалася розмова. Під час спілкування він повідомив, що працює в ТЦК та СП, що стало причиною конфлікту. Між ними сталася словесна перепалка, в ході якої один з чоловіків ( ОСОБА_7 ) вдарив його в груди, а коли він повернувся спиною – в область нирки. Цю ситуацію ОСОБА_4 розцінив як загрозу для себе, потерпілі погрожували йому. Він підійшов до свого велосипеда, який був в декількох метрах, та з багажного кошику взяв ніж, який возив з собою. Тримаючи ніж в правій руці, він махав ним зліва направо перед ОСОБА_7 , «полоснувши» його тричі в області черевної порожнини. Другий чоловік ( ОСОБА_8 ) в цей час тримав дерев`яну палицю, якою замахувався на нього. Він підставив свою ліву руку та схопив нею дерев`яну палицю, а правою рукою завдав удару ножем на відмах в живіт потерпілого. Після чого, він забрав ніж та з велосипедом залишив місце події. В стані алкогольного сп`яніння він не перебував, алкоголь не вживав. Наступного дня його затримали працівники поліції. Факт нанесення ножових поранень, які спричинили тяжкі тілесні ушкодження потерпілим, він не заперечує, проте вважає, що діяв з метою самооборони. Щиро шкодує про вчинене, вибачається перед потерпілими, має намір довести своє виправлення, продовживши проходження військової служби, має відповідну згоду командира військової частини. 
При цьому, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується такими дослідженими в ході судового розгляду доказами в обсязі, визначеному з урахуванням думки учасників судового розгляду. 
Так, потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, влітку 2025 року, точну дату він не пам`ятає, він разом зі своїм приятелем ОСОБА_8 відпочивали на березі водойми біля с. Водянське. Через деякий час до них приєднався раніше незнайомий ОСОБА_4 . Разом вони вживали алкоголь, випили втрьох близько 1 л горілки. Під час спілкування між ними виник спір. Щоб не загострювати конфлікт, потерпілі почали збиратися додому. Він збирав залишки застілля, сидячи на землі, а ОСОБА_8 пішов скупатися в річці. Коли ОСОБА_8 вийшов з води, ОСОБА_4 кинувся на нього з ножем та «пирнув» його в живіт. Вадим впав на землю біля очерету. ОСОБА_5 кинувся до нього на допомогу та також отримав від ОСОБА_4 один, а потім ще один удари ножем в область черевної порожнини. Після чого, ОСОБА_5 знайшов на землі гілку та, відмахуючись нею від обвинуваченого, намагався залишити місце події. В нього темніло в очах та паморочилася голова, отямився він в автомобілі медичної допомоги, після чого був госпіталізований в лікарню. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень він проходив тривале лікування, зазнав оперативного втручання, на теперішній час стан його здоров`я не відновився повністю, він збирає документи для оформлення інвалідності. Обвинувачений через своїх родичів вибачився перед ним та передав йому грошові кошти (близько 3-4 тисяч гривень) на відшкодування завданої шкоди. Претензій до обвинуваченого не має, на суворому покаранні для нього не наполягає. 
В судове засідання потерпілий ОСОБА_6 не з`явився, за його заявою судовий розгляд відповідно до вимог ст. 325 КПК України був проведений у його відсутність. При цьому, стороною захисту до суду надано відеозапис зі зверненням потерпілого ОСОБА_6 , в якому він повідомив, що останній претензій до ОСОБА_4 не має.
З протоколу огляду місця події від 01.07.2025 року вбачається, що місцем огляду є відкрита ділянка місцевості за координатами: 48.407733, 37.097813, яка вкрита травою та піском, частково поросла кущами та низькорослими деревами, де були виявлені та вилучені сліди речовини бурого кольору. 
Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.07.2025 року потерпілий ОСОБА_6 впізнав на фотознімку ОСОБА_4 за формою голови, носа і підборіддям, як малознайомого чоловіка, який 21.07.2025 року, знаходячись біля водойми, розташованої у с.Водянське Покровського району Донецької області, наніс йому удари ножем.
Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 06.08.2025 потерпілий ОСОБА_6 надав пояснення та відтворив на статисті наступний механізм нанесення йому та ОСОБА_5 ножових поранень. Так, ОСОБА_6 поставив статиста в себе за спиною, імітувавши ОСОБА_4 . Після чого, ОСОБА_6 повертався до ОСОБА_4 , який в цей час вдарив його в лівий бік, тримаючи ніж в правій руці. ОСОБА_6 почав ухилятися від удару, а ОСОБА_4 розмахував ножем та зачепив йому обличчя та шию. Коли ОСОБА_6 сів на землю та опирався на ліву руку, по якій ОСОБА_4 наніс удар ногою. Після чого, до ОСОБА_4 підійшов ОСОБА_5 та вдарив його гілкою по спині, на що останній вхопив лівою рукою за гілку, а правою рукою наніс йому 2-3 удари ножем в область грудей.
Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.07.2025 року потерпілий ОСОБА_5 впізнав на фотознімку ОСОБА_4 за формою голови, носа і підборіддям, як малознайомого чоловіка, який 21.07.2025 року, знаходячись біля водойми, розташованої у с.Водянське Покровського району Донецької області, наніс йому удари ножем.
Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 18.09.2025 потерпілий ОСОБА_5 надав пояснення та відтворив на статисті механізм нанесення йому та ОСОБА_6 ножових поранень ОСОБА_4 , аналогічні наданим в судовому засіданні. Крім того, згідно з вказаним протоколом ОСОБА_5 повідомляв, що ОСОБА_4 наніс йому ще три удари ножем.
Дослідженням в судовому засіданні додатку до протоколу на флеш-носії встановлено, що його зміст відповідає зафіксованій в протоколі інформації.
Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.07.2025 року свідок ОСОБА_9 впізнав на фотознімку ОСОБА_4 , як особу, яка вживала алкогольні напої разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.07.2025 року свідок ОСОБА_10 впізнав на фотознімку ОСОБА_4 , як особу, яка вживала алкогольні напої разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №17 від 23.07.2025 на тілі ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження: лінійні синці передньої поверхні грудної клітки зліва, садно лівого передпліччя в верхній третині, садно зовнішньої поверхні правого колінного суглобу, які утворилися за 12-24 годин з моменту освідування (22.07.2025 року об 11:30 год.), за механізмом удару та тертя від дії тупих предметів, чи при ударі об такі, які згідно п.2.3.2 (б) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.95 р., відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Яких-небудь інших тілесних ушкоджень, або об`єктивних слідів від них на шкірі голови, тулуба та кінцівок не виявлено. Не можна виключити можливість утворення тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_4 , при падінні з положення стоячи на площину.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №3414/3652-БД від 28.08.2025 при серологічному дослідженні сліду крові на марлевій серветці зі змивом з місця події (об`єкт №1) виявлений антиген В та ізогемаглютинін анти-А, що вказує на походження крові у зазначеному об`єкті від особи (осіб) групи крові В з ізогемаглютиніном анти-А, в тому числі від потерпілого ОСОБА_5 , оскільки антиген В є групо специфічним для його крові. Оскільки антиген А, який характерний для крові підозрюваного ОСОБА_4 в слідах крові об`єкту № 1 не виявлений, даних про присутність його крові в вказаному сліді не отримано. Також, оскільки ізогемаглютинін анти-В, що характерні для крові потерпілого ОСОБА_6 в вказаному сліді не виявлений, що не дозволяє вирішити питання приналежності крові в даному об`єкті і походження її від конкретної особи, в тому числі від ОСОБА_6 .
При серологічному дослідженні в слідах крові на фрагменті паперу, на якому маються сліди бурого кольору, вилучені в ході огляду предмету (об`єкти №№7,8) виявлений антиген В, що не виключає походження крові у зазначених об`єктах від особи (осіб) групи крові В з ізогемаглютиніном анти-А, в тому числі від потерпілого ОСОБА_5 , оскільки антиген В є групо специфічним для його крові. Оскільки антиген А, який характерний для крові підозрюваного ОСОБА_4 в слідах крові об`єктів №№7,8 не виявлений, даних про присутність його крові в вказаних слідах не отримано. Також, оскільки ізогемаглютиніни анти-А і анти-В, що характерні для крові потерпілого ОСОБА_6 в вказаних слідах не виявлені, що не дозволяє вирішити питання приналежності крові в даних об`єктах і походження її від конкретної особи, в тому числі від ОСОБА_6 .
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №3414/3653-БД від 01.09.2025 на наданих на дослідження нігтьових зрізах ОСОБА_4 (об`єкти №№1,2) наявність крові не встановлено, клітини з ядрами, мікрочастки тканини людини не виявлені.
На наданому на дослідження клинку ножа (об`єкти №№3,4) встановлена наявність крові з вмістом гемоглобіну людини, клітини з ядрами та мікрочастинки тканини не знайдені. Статева приналежність крові в об`єктах №№3,4 не визначена через недостатню кількість придатних для дослідження її формених елементів. При серологічному дослідженні слідів крові об`єктів №№3,4 виявлений антиген В ізосерологічної системи АВ0, що не виключає походження вказаних слідів за рахунок крові особи (осіб) з групою крові з ізогемаглютиніном анти-А, в тому числі від ОСОБА_5 , оскільки антиген В є групо специфічним для його крові. Оскільки в результаті серологічного дослідження слідів крові в об`єктах №№3,4 не виявлено ізогемаглютинінів анти-А і апти-В, які є групо специфічною складовою крові ОСОБА_6 , даних про походження (присутність) його крові у вказаних слідах не отримано. Оскільки в результаті серологічного дослідження слідів крові в об`єктах №№3,4 не виявлено антигену А, який є групо специфічною складовою крові ОСОБА_4 , даних про походження (присутність) його крові у вказаних слідах не отримано.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №3414/3651-БД від 12.08.2025 року при серологічному дослідженні в слідах крові на двох марлевих серветках зі змивами з рук ОСОБА_4 (об`єкти №№1,2) виявлений антиген В, що не виключає можливості походження крові у зазначених об`єктах від особи (осіб) групи крові В з ізогемаглютиніном анти-А, в тому числі від потерпілого ОСОБА_5 , оскільки антиген В є групо специфічним для його крові. Оскільки антиген А, який характерний для крові підозрюваного ОСОБА_4 в слідах крові об`єктів №№1,2 не виявлений, даних про присутність його крові в вказаних слідах не отримано. Також, оскільки ізогемаглютиніни анти-А і анти-В, що характерні для крові потерпілого ОСОБА_6 у вказаних слідах не виявлені, що не дозволяє вирішити питання групової приналежності крові в даних об`єктах і походження її від конкретної особи, в тому числі і від ОСОБА_6 .
Згідно з протоколами проведення слідчого експерименту від 22.07.2025 та від 22.07.2025 року підозрюваний ОСОБА_4 надав пояснення та відтворив механізм нанесення ножових поранень ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , що було зафіксовано на відеозаписах на носіях інформації, які є додатками до протоколів, дослідженими в судовому засіданні. 
Згідно з протоколом огляду предмету від 22.07.2025 року слідчим за участі підозрюваного ОСОБА_4 за адресою тимчасового приміщення слідчого відділу, розташованого за адресою: м.Добропілля, вул. Першотравнева, 115, було оглянуто велосипед торгової марки «Greif», рожево-синього кольору. Під час огляду у змонтованому чорному пластиковому ящику виявлено кухонний ніж, яким згідно з поясненнями ОСОБА_4 він завдавав тілесних ушкоджень ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Велосипед торгової марки «Greif», рожево-синього кольору, кухонний ніж, який складається з металевого леза та пластикового руків`я жовто-чорного кольору, паперовий фрагмент із слідами бурого кольору, схожими на кров, було вилучено. 
Ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 25.07.2025 (справа 199/10147/25) на кухонний ніж загальною довжиною 33 см, що складається з металевого леза та пластикового руків`я жовто-чорного кольору, накладено арешт.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №209 від 08.10.2025 при надходженні до лікувального закладу у ОСОБА_6 були виявлені: одне проникаюче колото-різане поранення передньої черевної стінки з ушкодженням сигмоподібної кишки, що ускладнилося розвитком гнійного перитоніту. Дане тілесне ушкодження утворилося від дії колюче-ріжучого знаряддя, яким міг бути ніж, можливо у термін, вказаний у постанові. Вказане тілесне ушкодження, як небезпечне для життя, відноситься до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень (згідно п.п.«к» п. 2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 М3 України 17 січня 1995 р). Крім того, у нього було виявлено закритий вивих лівого ліктьового суглобу, який найбільш вірогідно утворився внаслідок перерозгинання у суглобі, можливо у термін, зазначений у постанові. Дане тілесне ушкодження, як таке, що потребують для свого загоювання термін більше шести, але менше 21 дні, відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. що спричинили короткочасний розлад здоров`я (відповідно до п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 М3 України 17 січня 1995 р). Враховуючи характер та локалізацію виявлених у ОСОБА_6 ушкоджень, вважаю що вони могли утворитися при обставинах, викладених ним під час слідчого експерименту 06.08.2025. Покази потерпілого щодо спричинення йому інших ушкоджень не відповідають дійсності (у наданих медичних документах відсутні дані про наявність ушкоджень в області обличчя та шиї). Показання ОСОБА_5 щодо спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 при обставинах, викладених під час проведення слідчого експерименту від 06.08.2025, також відповідають механізму їх утворення (удар ножем в черевну порожнину та удар ногою в область ліктя). Показання підозрюваного ОСОБА_4 щодо спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 при обставинах, викладених під час проведення слідчого експерименту від 22.07.2025, можуть відповідати дійсності в частині заподіяння проникаючого поранення черевної порожнини («вдарив чоловіка один раз ножем в тулуб»). При цьому підозрюваний не вказував на спричинення будь-яких інших ушкоджень. Утворення проникаючого колото-різаного поранення у потерпілого ОСОБА_6 за обставин, викладених під час проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_4 від 16.09.2025, повністю виключаю, оскільки воно ніяк не могло утворитися від «полосуючого удару з права наліво» ( при такому русі відсутні умови для пробивної дії клинка та занурення його в тіло).
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №208 від 07.10.2025 при надходженні до лікувального закладу у ОСОБА_5 були виявлені: одне проникаюче колото-різане поранення передньої поверхні грудної клітки праворуч, що супроводжувалося правобічним гемо пневмотораксом, та одне проникаюче колото-різане поранення черевної порожнини в області правого підребер`я, з ушкодженням правої долі печінки та брижі товстої кишки, що супроводжувалося кровотечею у черевну порожнину. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії колюче-ріжучого знаряддя, яким міг бути ніж, можливо у термін, вказаний у постанові. Дані тілесні ушкодження, як небезпечні для життя, відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень (згідно п.п. «й», «к» п. 2.1.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 М3 України 17 січня 1995 р). 2.3. Враховуючи характер та локалізацію виявлених у ОСОБА_5 ушкоджень, вважаю що вони могли утворитися при обставинах, викладених ним під час слідчого експерименту 18.09.2025 («та нічого не повідомляючи наніс мені два швидких удари ножом в область черевної порожнини»). Покази потерпілого щодо спричинення йому інших ушкоджень не відповідають дійсності. Показання ОСОБА_11 щодо спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 при обставинах, викладених під час проведення слідчого експерименту від 06,08.2025, вважаю сумнівними в частині кількості ударів та локалізації їх нанесення (говорить про три удари ножем в районі грудей). Показання підозрюваного ОСОБА_4 щодо спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 при обставинах, викладених під час проведення слідчого експерименту від 22.07.2025, також вважаю сумнівними в частині кількості ударів та локалізації їх нанесення (говорить про три удари ножем в область черевної порожнини). Утворення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_5 за обставин, викладених під час проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_12 від 16.09.2025 повністю виключаю, оскільки вони ніяк не могли утворитися від «махання ножем зі сторони в сторону» (при таких рухах відсутні умови для пробивної дії клинка та занурення його в тіло).
З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 22.07.2025 року вбачається, що ОСОБА_4 був затриманий 22.07.2025 року о 15:20 год. Під час обшуку в порядку ч.3 ст. 208 КПК України у затриманого було вилучено чоловічі плавки чорного кольору з полосами сірого кольору.
Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованих йому злочинів, доведеності вини у їх вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. 
Допустимість досліджених доказів стороною захисту не оспорювалася. Визнані судом доведеними обставини вчинення обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджуються процесуальними джерелами доказів, передбаченими ст. 84 КПК України.
Так, аналізуючи покази потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні, який повідомив про обставини нанесення йому тілесних ушкоджень та був безпосереднім очевидцем нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , а також протоколи слідчих експериментів за участю потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , висновки судово-медичних експертиз №208 від 07.10.2025 та № 209 від 08.10.2025, судом встановлено, що вони узгоджуються між собою та підтверджують нанесення обвинуваченим ОСОБА_4 ножем, який він тримав в правій руці, потерпілому  ОСОБА_5 - одного проникаючого колото-різаного поранення передньої поверхні грудної клітки праворуч, що супроводжувалося правобічним гемо пневмотораксом, та одного проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини в області правого підребер`я, з ушкодженням правої долі печінки та брижі товстої кишки, що супроводжувалося кровотечею у черевну порожнину, а також потерпілому ОСОБА_6 - одного проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки з ушкодженням сигмоподібної кишки, що ускладнилося розвитком гнійного перитоніту, закритий вивих лівого ліктьового суглобу.
При цьому, під час проведення слідчого експерименту від 18.09.2025 року потерпілий ОСОБА_5 повідомляв про нанесення йому, окрім «двох швидких ударів ножем в область черевної порожнини», які підтверджуються висновком судово-медичної експертизи №208 від 07.10.2025, ще «трьох проникаючих ударів в область животу». Однак, в судовому засіданні підтвердив, що ударів ножем було два. Отже, за таких обставин, суд надає перевагу показанням потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні, враховуючи вимоги ч.4 ст. 95 КПК України. Разом з тим, суд не визнає недопустимим доказом протокол слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_5 , оскільки його показання щодо нанесених тілесних ушкоджень, які були виявлені в нього згідно з медичною документацією, відповідають фактичним обставинам, встановленим судом.
Також, при ухваленні вироку суд враховує протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_6 від 06.08.2025. Верховний Суд неодноразово наголошував, що відповідно до приписів ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу. Разом з тим, показання необхідно розмежовувати з іншим самостійним процесуальним джерелом доказів - протоколом слідчого експерименту. Легітимна мета слідчого експерименту досягається дотриманням встановленого порядку його проведення, забезпеченням реалізації прав особи як процесуальних гарантій справедливого судового розгляду та кримінального провадження в цілому. Так, метою слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
Зі змісту протоколу проведення слідчого експерименту від 06.08.2025 за участю потерпілого ОСОБА_6 вбачається, що вказана слідча дія проведена відповідно до вимог ст. 240 КПК України. Під час слідчого експериментупотерпілий ОСОБА_6 не тільки розповідали, а й детально показували за участю статиста відомі йому обставини вчинених кримінальних правопорушень. 
При цьому, під час проведення слідчого експерименту від 06.08.2025 року потерпілий ОСОБА_6 повідомляв про нанесення йому, окрім «удару ножем в лівий бік, порізів на обличчі та шиї, однак згідно з висновком судово-медичної експертизи №208 від 07.10.2025 показання в цій частині потерпілого не відповідають дійсності, оскільки відомостей про такі тілесні ушкодження його медична документація не містить. Решта його показань під час слідчого експерименту відповідають фактичним обставинам, встановленим судом. Таким чином, оскільки слідчий експеримент є окремою процесуальною дією, судом визнаний допустимим доказом відповідний протокол за участю потерпілого ОСОБА_6 , який не був допитаний судом, скориставшись своїм правом подати заяву про розгляд справи у його відсутність.
В той же час, суд враховує, що показання потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні та під час слідчого експерименту за його участю від 18.09.2025, а також показання потерпілого ОСОБА_6 під час слідчого експерименту за його участю від 06.08.2025 мають між собою деякі розбіжності щодо деталей та послідовності подій під час вчинення кримінальних правопорушень, які суд пояснює особистим сприйняттям кожним із них тих моментів, які вони спостерігали, з урахуванням їх різного один до одного місцезнаходження в ці моменти, а тому немає підстав для визнання цих показань недостовірними.
Щодо показань обвинуваченого в судовому засіданні, які в цілому відповідають його показанням під час проведених за його участю слідчих експериментів, то згідно з висновком судово-медичної експертизи №208 від 07.10.2025 експерт визначає сумнівними показання ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту від 22.07.2025 в частині кількості ударів та локалізації їх нанесення потерпілому ОСОБА_5 (говорить про три удари ножем в область черевної порожнини), а також виключає утворення тілесних ушкоджень у останнього за обставин, викладених ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту від 16.09.2025, оскільки вони ніяк не могли утворитися від «махання ножем зі сторони в сторону» (при таких рухах відсутні умови для пробивної дії клинка та занурення його в тіло).
Згідно з висновками судово-медичної експертизи № 209 від 08.10.2025 експерт визначає, що показання ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту щодо спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 можуть відповідати дійсності в частині заподіяння проникаючого поранення черевної порожнини («вдарив чоловіка один раз ножем в тулуб»). Однак, утворення проникаючого колото-різаного поранення у потерпілого ОСОБА_6 за обставин, викладених під час проведення слідчого експерименту з ОСОБА_4 від 16.09.2025, експерт повністю виключає, оскільки воно ніяк не могло утворитися від «полосуючого удару з права наліво» (при такому русі відсутні умови для пробивної дії клинка та занурення його в тіло).
За таких обставин, показання обвинуваченого, як в судовому засіданні, так і під час проведення слідчих експериментів, суд вважає неспроможними і розцінює, як такий спосіб захисту, викликаний бажанням пом`якшити покарання за вчинене. В тому числі, обвинувачений заперечував перебування в стані алкогольного сп`яніння в момент вчинення кримінальних правопорушень, однак вказаний факт підтверджується показаннями потерпілих, які разом з ним вживали алкоголь.
Надаючи кримінально-правову оцінку діям обвинуваченого, суд враховує, що відповідно до вимог ч. 1 ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було перевищення меж необхідної оборони.
Згідно з постановою Верховного Суду від 12 липня 2022 року у справі № 127/11469/18 особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме: прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у разі необхідної оборони, а й при перевищенні її меж. При цьому перевищення меж оборони може бути зумовлене й іншими мотивами, наприклад, наміром розправитися з нападником через учинений ним напад, страхом тощо. Проте існування різних мотивів не змінює того, що мотив захисту є основним стимулом, який визначає поведінку особи, яка перевищила межі необхідної оборони. Мотивація дій винного при перевищенні меж необхідної оборони має бути в основному зумовлена захистом від суспільно небезпечного посягання охоронюваних законом прав та інтересів.
Право на необхідну оборону виникає лише тоді, коли суспільно небезпечне посягання, викликає в того, хто захищається, невідкладну необхідність у заподіяння шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно-небезпечного посягання. Втім, стан необхідної оборони виникає не тільки в момент учинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно з`ясувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність та характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу, як реальну.
Вирішуючи питання про правомірність заподіяння шкоди, належить встановити, чи захищалася особа від реального, вже розпочатого і ще незакінченого суспільно небезпечного посягання.
Обґрунтовуючи свою версію самооборони, обвинувачений посилався на те, що потерпілий ОСОБА_5 вдарив його в груди, а коли він повернувся спиною – в область нирки. Цю ситуацію він розцінив як загрозу для себе, в результаті чого підійшов до свого велосипеда, який був в декількох метрах, та з багажного кошику взяв ніж, з яким повернувся до потерпілих. Потерпілий ОСОБА_6 в цей час тримав дерев`яну палицю, якою замахувався на нього. Згідно з висновком судово-медичної експертизи №17 від 23.07.2025 на тілі ОСОБА_4 дійсно були виявлені синці та садна, які відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.
В той же час, згідно з показаннями потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні та під час слідчого експерименту, а також показаннями під час слідчого експерименту потерпілого ОСОБА_6 , які суд бере за основу, дерев`яну гілку потерпілий ОСОБА_5 знайшов та відмахувався нею від ОСОБА_4 після того, як останній повернувся від велосипеда з ножем, яким почав наносити ножові поранення потерпілим. 
Таким чином, потерпілі не становили для обвинуваченого будь-якої загрози і підстав для його самозахисту не виникало. Крім того, суд враховує, що обвинувачений був військовослужбовцем Збройних Сил України, тобто він мав певну фізичну підготовку, навики та розумів наслідки нанесення потерпілим ударів ножем, який має колючо-ріжучі властивості. В такому випадку, коли визначальним у поведінці обвинуваченого було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілим через конфлікт, який виник між ними, такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні повністю доведена вина ОСОБА_4 в умисному спричиненні тяжких тілесних ушкоджень, тобто умисних тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, а його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 121 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд керується вимогами статей 65-67 КК України і виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Так, при призначені обвинуваченому покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які належать до категорії тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, характеризуються прямим умислом. 
Розглядаючи питання про особу винного, суд враховує, що ОСОБА_4 посередньо характеризується за місцем проживання, одружений, утриманців не має, проходив військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, зарахований у розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 з утриманням в списках особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період з лютого до листопада 2022 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рв проти України, раніше не судимий, має хронічні захворювання, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, судом не встановлено. При цьому, в судовому засіданні обвинувачений повідомляв, що шкодує про вчинене, однак суд не визнає вказану обставину щирим каяттям, враховуючи його позицію щодо часткового визнання вини.  
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому - є вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень в стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням вищевикладених обставин, суд не вбачає підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України та приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів можливо шляхом призначення йому покарання у виді позбавлення волі в мінімальній межі санкції статті, за якою він засуджується, враховуючи відомості про особу ОСОБА_4 , позицію потерпілих, які не наполягали на суворому покаранні, а також часткове відшкодування їм завданої шкоди, які дають підстави для висновків, що саме таке покарання буде необхідним та достатнім.
Враховуючи, що обвинуваченому призначається покарання у виді позбавлення волі, суд вважає необхідним до набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи в такому випадку не здатні забезпечити його належну процесуальну поведінку.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України, скасувавши арешт майна відповідно до вимог ст. 174 КПК України.
Керуючись ст.ст. 371, 373-374, ч.15 ст. 615 Кримінального процесуального кодексу України,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правпорушень, передбачених ч.1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили – залишити без змін у вигляді тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши у строк покарання попереднє ув`язнення день за день, починаючи з 22.07.2025 року.
Речові докази у кримінальному провадженні: кухонний ніж, що складається з металевого леза та пластикового руків`я жовто-чорного кольору, паперовий фрагмент бумаги із слідами РБК, чоловічі плавки чорного кольору (порядковий номер 16) – знищити.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 25.07.2025 (справа 199/10147/25).

На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження. 
Суддя ОСОБА_1