Справа №: 398/5238/24	

провадження №: 2/398/550/25
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
Іменем України 

"26" вересня 2025 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді Дубровської Н.М.
за участю секретаря судового засідання – Тараненко А.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрія в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Ковальова Тетяна Юріївна до виконавчого комітету Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною власністю,- 
В С Т А Н О В И В:

11 жовтня 2024 року адвокат Корвальова Т.Ю. звернулася до Олександрійського міськрайоного суду Кіровоградської області в інтересах позивач позивача ОСОБА_1 до виконавчого комітету Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною власністю. 
Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 01 квітня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виникла домовленість суть якої полягає в тому, що ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 без оформлення правовстановлюючих документів. Після вказаної усної домовленості ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 усі наявні у неї правовтановлюючи документи на квартиру, а саме: договір купівлі - продажу квартири від 16 грудня 2008 року 9 зареєстрований в реєстрі за № 3608); витяг з державного реєстру правочинів № 683 від 16 грудня 2008 року, технічний паспорт на квартиру; розрахункові книжки для належної сплати комунальних послуг. За усною домовленістю від 01 квітня 2024 року і станом на подання позовної заяви, ОСОБА_1 безперервно володіє, користується та утримує житло. За час проживання ОСОБА_1 та члени його сім`ї спірна квартира приведена в належний стан. Таким чином, починаючи з 01 квітня 2014 року позивач постійно без реєстрації проживає у квартирі. На даний час виникла необхідність оформити право власності на майно, проте, ОСОБА_1 стало відомо, що власник майна ОСОБА_2 померла. 
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 жовтня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі (а.с.36).
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 грудня 2024 року з Першої Олександрійської державної нотаріальної контори Кіровоградської області витребувано копію спадкової справи. (а.с. 47). 
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 січня 2025 року закрито підготовче судове засідання (а.с.59)
Позивач в судове засідання не з`явився, представник надала заяву про розгляд справи без її участі та участі представника, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 
Представник відповідача до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. 
У зв`язку з цим, суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до положень ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
За умовами ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч.1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до довідки Виконавчого комітету Приютівської селищної ради сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області №135 від 21.08.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в АДРЕСА_1 без реєстрації з 01 квітня 2014 року (а.с 9). 
Квартира АДРЕСА_2 належала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі договору купівлі - продажу від 16 грудня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області, за реєстровим № 3608 від 16 грудня 2008 року та посвідчений БТІ 18 грудня 2008 року (а.с.10-11). 
Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 95 років, про що Олександрійським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 04 жовтня 2016 року зроблено запис № 1113. 
Згідно інформаційної довідки Першої олександрійської державної нотаріальної контори Кіровоградської області за № 1281/01-16 від 10 вересня 2025 року, після смерті ОСОБА_2 , станом на 10 вересня 2025 року спадкова справа не заводилася.
Свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 підтвердили, що ОСОБА_1 з 2014 року проживає за адресою: АДРЕСА_1 , утримує майно, користується ним та оплачує комунальні послуги. 
За нормами ст.41 Конституції України, ст.ст.321, 328 ЦК України, право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом.
Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.
Згідно з ч.ч.1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Відповідно до п.14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 №5, виходячи зі змісту ч.1 ст.344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.
Пунктом 9 зазначеної постанови Пленуму ВССУ визначено, що відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.
Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч.1 ст.344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.
Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до ст.344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.
Отже, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю.
Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.
Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.
Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.
Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.
Відповідна правова позиція також викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 у справі №910/17274/17.
Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 №5 можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ч.4 ст.344 ЦК України, згідно з якими, захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим, особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
З огляду на викладене, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 і понад десять років відкрито, безперервно ним володіє, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
При цьому судом взято до уваги постанову Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року №807-ІХ.
Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно є підставою для державної реєстрації права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_5 до виконавчого комітету Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною власністю– задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на набувальною давністю на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Олександрійського
міськрайонного суду
Кіровоградської області  Дубровська Н.М.