Справа № 565/3207/25
Провадження № 2/565/256/26
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2026 року м.Вараш

Вараський міський суд Рівненської області у складі головуючої судді Бренчук Г.В., за участю секретаря судового засідання Гордійчук Г.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Вараського міського суду Рівненської області справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в:
ТОВ «Українські фінансові операції» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення 24 600,00 грн заборгованості за договором №4196070 від 06 грудня 2023 року, 2 422,40 судового збору, 10 000,00 грн витрат на правову допомогу. Також позивач просить в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з ОСОБА_1 .
В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 06 грудня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір №4196070 відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна»надало  ОСОБА_1 кредит в сумі 3 000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ КБ «ПриватБанк». За даними розрахунку заборгованості за договором №4196070 від 06 грудня 2023 рокуу період з 06 грудня 2023 року по 26 липня 2024 року включно первісним кредитором нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 14 040,00 грн.
26 липня 2024 року ТОВ «Лінеура Україна»на підставі договору факторингу №26/07/2024 за плату відступило, а ТОВ «Українські фінансові операції»набуло, право грошової вимоги до відповідача. До ТОВ «Українські фінансові операції»відповідно до договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №4196070 від 06 грудня 2023 року в сумі 17 040,00 грн, з яких 3 000,00 грн –заборгованість за тілом кредиту, 14 040,00 грн –заборгованість за процентами, заборгованість по нарахованим штрафам/неустойкам - 0,00 грн
В межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Українські фінансові операції»з дати факторингу 27 липня 2024 року донараховано відсотки за 126 календарних днів – 7 560,00 грн. 
Після укладання договору факторингу та переходу права вимоги до позивача, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «Українські фінансові операції», ні на рахунки первісного кредитора. Відповідач має заборгованість перед позивачем за договором №4196070 від 06 грудня 2023 рокузагальною сумою 24 600,00 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту – 3 000,00 грн, нарахованих процентів первісним кредитором – 14 040,00 грн, відсотки нараховані ТОВ «Українські фінансові операції» - 7 560,00 грн.
19 січня 2026 року від позивача до суду надійшов відзив у якому зазначено, що відповідач не визнає позовні вимоги у зв`язку з їх безпідставністю та необгрунтованістю. Нарахування процентів за ставкою 2,0% в день після 22 квітня 2024 року суперечить положенням Закону України «Про споживче кредитування». Позовні вимоги в частині нарахування процентів в сумі 5 670,00 грн є безпідставними та необгрунтованими і задоволенню не підлягають.
Ухвалою суду від 02 січня 2026 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі, задоволено клопотання позивача про витребування доказів, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 05 лютого 2026 року. 
Ухвалою суду від 05 лютого 2026 року розгляд справи відкладено на 26 лютого 2026 року.
У зв`язку з перебуванням судді у відпустці 26 лютого 2026 року розгляд справи призначено на 16 березня 2026 року.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Українські фінансові операції».
Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання.
Згідно із ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
06 грудня 2023 року ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 уклали договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4196070 відповідно до умов якого товариство зобов`язується надати клієнту кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Тип кредиту – кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає 3 000,00 грн.
Згідно з п.1.3. договору строк кредитування 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів. Детальні терміни повернення (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є додатком №1 до договору. 
В п.1.4., 1.4.1договору зазначено, що тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процентна ставка становить 2,0% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 договору.
Відповідно до п.1.4.2. договору знижена процентна ставка становить 1,10% в день та застосовується якщо клієнт до 04 січня 2024 року (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, клієнт розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для ї застосування, передбачених договором. Клієнт погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання клієнтом права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку ї обчислення та порядку сплати у бік погіршення для клієнта, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки.
Згідно з п.1.5. договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредиту 30 341,06% річних (п.1.5.1.), за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 14 750,90% річних (п.1.5.2.).
Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 24 600,00 грн, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 23 790,00 грн (п.1.6. – 1.6.2.договору). 
Відповідно до п.1.8. договору мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби.
В п.2.1. договору зазначено, що товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_2 . 
Відповідно до 2.2. суму кредиту (його частину) товариство перераховує протягом двох днів з моменту укладення договору. Дати надання кредиту: 06 грудня 2023 року або 07 грудня 2023 року.
Додатком №1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №№4196070 від 06 грудня 2023 року є таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, відповідно до якої дата останнього платежу 29 листопада 2024 року, сума кредиту становить 3 000,00 грн, проценти за користування кредитом – 20 790,00 грн, загальна вартість кредиту 23 790,00 грн. 
Договір №4196070 від 06 грудня 2023 рокута додаток №1 до договору підписані відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 74992.
06 грудня 2023 року відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 19503 підписано паспорт споживчого кредиту у якому міститься інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти.
Підписавши договір №4196070 від 06 грудня 2023 рокувідповідач погодилася із зазначеними у договорі умовами та взяла на себе зобов`язання з їх виконання.
З листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №2115-2607 від 26 липня 2024 року убачається, що на виконання договору на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12 березня 2019 року, 06 грудня 2023 року о 08:05:09 успішно перераховано на платіжну картку клієнта грошові кошти на суму 3 000,00 грн, номер картки НОМЕР_1 , номер транзакції в iPay.ua – 316875364, призначення платежу: зарахування 3 000,00 грн на карту НОМЕР_1 .
26 липня 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» (клієнт) та ТОВ «Українські фінансові операції» (фактор) уклали договір факторингу №26/07/2024 за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на держання яких належить клієнту.
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.
Акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №26/07/2024 від 26 липня 2024 року підписаний сторонами та скріплений печатками 26 липня 2024 року.
Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу 26/07/2024 від 26 липня 2024 року до ТОВ «Українські фінансові операції» перейшло право вимоги до  ОСОБА_1 за договором №4196070 від 06 грудня 2023 рокув сумі 17 040,00 грн, з яких 3 000,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 14 040,00 грн - заборгованість за відсотками.
На виконання ухвали суду АТ КБ «ПриватБанк» у листі №20.1.0.0.0/7-260119/129819-БТ від 21 січня 2026 року повідомило, що на ім`я  ОСОБА_1 емітовано картку № НОМЕР_3 , 06 грудня 2023 року на вказану картку було зарахування коштів в сумі 3 000,00 грн.
Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Лінеура Україна» за договором №№4196070 від 06 грудня 2023 року, станом на 26 липня 2024 року заборгованість відповідача становила 17 040,00 грн, з яких: 3 000,00 грн тіло кредиту, 14 040,00 грн проценти за користування, нараховані за період з 06 грудня 2023 року по 26 липня 2024 року включно за ставкою 2% в день.
У розрахунку заборгованості ТОВ «Українські фінансові операції» за договором №4196070 від 06 грудня 2023 рокузазначено, що сума основного боргу, на яку нараховується процентна ставка – 3 000,00 грн, процентна ставка – 2%, сума нарахованих процентів – 7 560,00 грн, проценти нараховані з 27 липня 2024 року по 29 листопада 2024 року включно.
Позивач просить стягнути з відповідача 24 600,00 грн заборгованості за договором №4196070 від 06 грудня 2023 року, з яких: 3 000,00 грн заборгованість за основним боргом (сумою кредиту), 14 040,00 грн заборгованість за процентами нарахованими первісним кредитором, 7 560,00 грн заборгованість за процентами нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції».
Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За змістом ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Положеннями ст.514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У ч.1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У ст.526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань (ст.525 ЦК України).
Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У ст.598 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). 
Згідно із ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що ТОВ «Лінеура Україна» та  ОСОБА_1 в електронній формі уклали договір №4196070 від 06 грудня 2023 року, ТОВ «Лінеура Україна» належним чином виконало свої договірні зобов`язання, перерахувавши 06 грудня 2023 року на платіжну картку відповідача кошти в сумі 3 000,00 грн. Також матеріалами справи підтверджуються обставини переходу права вимоги за вказаним договором на користь позивача.
Враховуючи, що відповідачем доказів належного виконання своїх договірних зобов`язань суду не надано, факт отримання кредиту та розмір заборгованості не спростовано належними та допустимими доказами, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3 000,00 грн заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) за договором №4196070 від 06 грудня 2023 року.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
24 грудня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким, зокрема, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» новими частинами.
Частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» №1734-VIII передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Договір №4196070 укладено 06 грудня 2023 року, строком на 360 календарних днів та кінцевим терміном повернення коштів 29 листопада 2024 року.
Тобто, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина п`ята ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» з урахуванням п.17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».
Умовами договору №4196070 від 06 грудня 2023 рокувстановлена стандартна процентна ставка 2,0% в день, та знижена процентна ставка 1,10% в день якщо клієнт до 04 січня 2024 року (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. Сторони погодили, що у випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені договором.
З розрахунків заборгованості убачається, що проценти нараховано за період з 06 грудня 2023 року по 29 листопада 2024 року на тіло кредиту в розмірі 3 000,00 грн, за ставкою 2,00% в день.
Судом здійснено перерахунок заборгованості за процентами за користування кредитом з урахуванням вимог Закону України «Про споживче кредитування»:
- за період з 06 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року за ставкою 2,00 % розмір процентів становить 8 280,00 грн, відповідно розрахунку (3 000/100х2х138),
- за період з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року за ставкою 1,5% розмір процентів становить 5 400,00 грн, відповідно розрахунку (3 000/100х1,5 х120),
- за період з 20 серпня 2024 року по 29 листопада 2024 року за ставкою 1% розмір процентів становить 3 060,00 грн, відповідно розрахунку (3 000/100х1х102).
Загальний розмір заборгованості відповідача за процентами за договором №4196070 від 06 грудня 2023 рокускладає 16 740,00 грн.
Загальний розмір заборгованості відповідача за договором №4196070 від 06 грудня 2023 рокустановить 19 740,00 грн (3 000,00 грн сума кредиту + 16 740,00 грн проценти за кредитом) та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Щодо позовних вимог в частині нараховування 3 % річних та інфляційних втрат у порядку, передбаченому положеннями ч.10 та 11 ст.265 ЦПК України, до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.10 ст.265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.
Суд зазначає, що інфляційні втрати не відносяться до відсотків чи пені в розумінні ч.10 ст. 265 ЦПК України.
Нарахування відсотків чи пені у порядку, передбаченому ч.10 ст.265 ЦПК України є правом суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 червня 2024 року у справі №910/14524/22 дійшла висновку, що норми процесуального права дають суду певний розсуд у вирішенні питання щодо задоволення або ж відмови в задоволенні відповідного клопотання позивача про продовження нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення, оскільки визначають не обов`язок суду зазначити в рішенні про таке нарахування, а можливість. Відповідно суд на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, як-от: майнового стану відповідача, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності, вирішує питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи частини десятої статті 238 ГПК України (частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України).
Крім того, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду виснувала, що можливість нарахування пені або відсотків до моменту виконання рішення суду нерозривно пов`язана із безпосереднім їх застосуванням у рішенні суду (розглядом та задоволенням таких вимог). Тобто якщо суд в рішенні по суті спору не стягував пеню або ж відсотки, то не може бути зазначено й про нарахування відсотків або пені до моменту виконання цього рішення суду. Нарахування пені або відсотків у порядку частини десятої статті 238 ГПК України, частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України ґрунтується на підставі тих самих норм матеріального права, які є й підставою для задоволення позову про стягнення відсотків або пені за порушення виконання грошового зобов`язання. Тобто це ті самі відсотки чи пеня, але продовжені на наступний період часу, протягом якого зобов`язання не виконується. Зазначені правові норми не визначають якоїсь іншої особливої правової природи відсотків чи пені, які нараховуються до моменту виконання судового рішення.
Тож правила наведених норм процесуального права можна застосовувати для продовження на майбутнє нарахування будь-яких відсотків (як за правомірне користування чужими грошовими коштами, так і за неправомірне користування ними) або пені, які розраховуються за методикою, що враховує фактор часу, що передбачені законодавством або договором і які суд вирішив стягнути з боржника на користь кредитора за невиконання певного зобов`язання. Відтак передбачені частиною другою статті 625 ЦК України 3% річних охоплюються приписами частини десятої статті 238 ГПК України (частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України), якщо позивач заявив позовну вимогу про стягнення 3% річних за порушення виконання грошового зобов`язання, а суд задовольнив цю вимогу.
Ураховуючи, що позивач не заявляв позовну вимогу про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за ч.2 ст.625 ЦК України та відповідно суд не задовольняв такої вимоги, а тому у суду відсутні підстави для застосування положень ч.10 ст.265 ЦПК України.
Окрім того, відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Кредитні правовідносини між сторонами у даній справі виникли у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час.
Отже, вимоги позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку ч.10, 11 ст.265 ЦПК України інфляційних втрат та 3 % річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3 % річних, є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Позивач також просить стягнути з відповідача 10 000,00 грн витрат на правову допомогу. 
Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зі змісту положень даної норми вбачається, що витрати на правничу допомогу адвоката складаються з: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і ці суми встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вказаною нормою також передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вищезазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
На підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу суду надано: договір про надання юридичних послуг №01/08/2024-А від 01 серпня 2024 року, заявку №4196070 на виконання доручення до договору №01/08/2024-А, акт прийому-передачі наданих послуг від 10 листопада 2025 року на суму 10 000,00 грн та детальний опис робіт.
Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч.4 ст.137 ЦПК України.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Allia№ce Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19.
Враховуючи характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих позивачу послуг з правничої допомоги, виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача з відповідача 2 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно із ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Керуючись статтями 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» 19 740,00 грн заборгованості за договором №4196070 від 06 грудня 2023 року, 1 943,83 грн судового збору, 2 000,00 грн витрат на правову допомогу.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (вул. Глибочицька, буд.40, прим.19, літ. Н, П, м.Київ, код ЄДРПОУ 40966896).
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Суддя Г.В. Бренчук