Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.03.2026  	Справа №607/2846/26 Провадження №2-а/607/158/2026	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області 
в складі:
головуючого Ромазана В.В.
за участю секретаря Бойко О.В.
позивача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про визнання незаконної та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, у якому просить визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6567268 від 26.01.2026 (надалі - спірна постанова) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. та закриття провадження у справі
Аргументуючи свої позовні вимоги, позивач вказав, що 05.01.2026 стосовно позивача винесено постанову серії ЕНА №6470093 за ч.1 ст.126 КУпАП, у якій зазначено, що він 05.01.2026 о 23 год. 03 хв. керував транспортним засобом без чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового полісу, відтак, притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. 08.01.2026 позивач звернувся до відповідача із скаргою про скасування постанови серії ЕНА №6470093. Рішенням Л-12 начальника УПП в Тернопільській області від 15.01.2026 постанову серії ЕНА №6470093 від 05.01.2026 скасовано, а справу направлено на новий розгляд, оскільки інспектором УПП в Тернопільській області не було дотримано вимог ст.283 КУпАП, а саме не вірно зазначено пункт ПДР України. 26.01.2026 стосовно ОСОБА_1 суб`єктом ладних повноважень винесено спірну постанову, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, а саме за порушенням ним пункту 2.4 (а) ПДР України, - керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила посвідчення водія, реєстраційного документу на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач зазначив, що він не порушував будь-яких ПДР України, відтак підстав для його зупинки у працівників поліції не було. Інших підстав для перевірки документів на право керування транспортного засобу у працівника поліції не було. Також вказав, що позивач керуючи транспортним засобом 05.01.2026 мав із собою посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. ОСОБА_1 пред`явив інспектору посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та пояснив, що поліс страхування наявний та чинний. Проте, інспектор поліції не перевірив самостійно наявність страхового полісу через систему. Позивач зазначив, що під час повторного розгляду справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 надав чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який підтверджує, що позивач на момент притягнення його до адміністративної відповідальності мав чинний поліс обов`язкового страхування. Також, при направленні справи на новий розгляд, позивач вважає, що справу не мав права розглядати інспектор, якому уже було скасовано постанову про адміністративне правопорушення. 
Відповідач подав відзив на позов, відповідно до якого позов не визнав, зазначивши, що як вбачається із постанови серії ЕНА №6567268 від 26.01.2026, позивач 05.01.2024 о 23 год. 03 хв. в місті Тернополі по вул..Г.Тарнавського, 18, керував транспортним засобом марки «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_1 без чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 ґ ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП. Також вказав, що на долученому до матеріалів відео з нагрудних камер №472474 в період часу з 23 год.02 хв. по 23год.04 хв. зафіксовано, як працівник поліції підійшовши до керованого позивачем транспортного засобу повідомив причину зупинки, а саме проїзд на жовтий забороняючий сигнал світлофору, що ОСОБА_1 не заперечував. В подальшому, під час перевірки документів у водія було встановлено відсутність чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач надав поліс термін дії якого завершився, однак, жодних пояснень з приводу наявності чинного полісу не було. Після винесення постанови серії ЕНА №6470093 від 05.01.2026, позивач був ознайомлений із її змістом, поставивши підписи у відповідних графах та отримав копію постанови. 08.01.2026 позивач звернувся із скаргою до відповідача, за наслідками розгляду якої рішенням начальника УПП в Тернопільській області від 15.01.2026 постанову серії ЕНА №6567268 від 26.01.2026 скасовано, справу направлено на новий розгляд. 26.01.2026 працівником УПП в Тернопільській області ДПП було проведено розгляд справи про адміністративне правопорушення, що підтверджено даними із нагрудних камер №47515, під час якого було ознайомлено позивача із вимогами ст.63 Конституції України, ст.268, 289 КУпАП, винесено спірну постанову та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу за те, що він 05.01.2026 о 23:03 в м.Тернополі на вул.Тарнавського, 18, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_1 . та не пред`явив чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір обов`язкового страхування у візуальній формі страхового полісу, чим порушив вимоги п.2.4 (а) ПДР України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. За таких обставин сторона відповідача просить відмовити позивачу у задоволенні позову. 
Ухвалою судді від 09.02.2026 відкрито провадження у даній справі. 
Позивач ОСОБА_1 всудовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить їх задовольнити з підстав наведених у позові. Також додатково вказав, що він проїжджаючи регульований пішохідний перехід не вчиняв будь яких порушень ПДР України, оскільки раптово увімкнувся жовтий сигнал світлофору під час того, як він уже був на пішохідному переході, відтак, він не мав змоги своєчасно зупинитись. 
Відповідач був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в порядку, передбаченому частиною 1 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України). 
 
Представником відповідача Дживрою С.І., 03.03.2026 подано клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної на 03.03.2026 у зв`язку із залученням останнього до несення служби в складі батальйону УПП в Тернопільській області. Однак, суд вважає зазначені причини неявки відповідача у судове засідання не поважними, оскільки відповідач, як суб`єкт владних повноважень повинен був вжити заходів для забезпечення своєї участі у справі, залучивши інших своїх представників. 
 
Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази встановив.
Згідно постанови серії ЕНА №6567268 від 26.01.2026 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 05.01.2026 о 23:03 год. в м.Тернополі по вул..М.Тарнавського, 18, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_1 , та не пред`явив чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір обов`язкового страхування у візуальній формі страхового полісу, чим порушив вимоги п.2.4 (а) ПДР України – керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила посвідчення водія, реєстраційного документу на транспортний засіб, а також поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У спірній постанові зазначено, що до неї додаються відео з нагрудних камер №475153.
Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.
Як вбачається із полісу ЕР№234031016, транспортний засіб марки «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_1 забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з 24.11.2025 по 23.11.2026 включно.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. (частина 1 ст. 7 КУпАП)
Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Згідно з статтею 31 Закону України «Про дорожній рух» №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:
1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;
2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Суд, не заперечуючи наявності у працівників органів Національної поліції повноважень виносити в окремих випадках постанову про адміністративне правопорушення без складення протоколу, вважає що правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинно компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Згідно із п.2.4 (а) ПДР України, на вимогу поліцейського, водій зобов`язаний пред`явити документи, передбачені у пункті 2.1 зазначених Правил.
Відповідно до пункту 2.1 (ґ) ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена карат») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджується інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі, даних оператором яких є моторне (транспортне) бюро України. 
Згідно п.11 ч.1 ст.23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Стаття 32 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.
Відповідно до ст.16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.
 
Згідно із ч.1 ст.126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена карта»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу у розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Із доданого відповідачем відеодоказу, а саме даних із нагрудних камер працівників поліції №75153, про які зазначено у спірній постанові та який на його думку підтверджує винуватість позивача у вчиненні спірного адміністративного проступку, вбачається, що 05.01.2026 о 23 год.03 хв. в м.Тернополі по вул.М.Тарнавського, 18 у місті Тернополі працівником поліціїбув зупинений транспортний засіб марки «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 . Підійшовши до водія означеного транспортного засобу, працівник поліції пояснив, що причиною зупинки є порушення ним ПДР України, а саме проїзд водієм зазначеного транспортного засобу на заборонений сигнал світлофору, а саме жовтий. В подальшому на вимогу працівника поліції надати чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водій ОСОБА_1 надав його, проте, після перевірки даного документу працівником поліції, останній вказав, що він на момент зупинки водія ОСОБА_1 є нечинним. Іншого полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів водій ОСОБА_1 не пред`являв. 
Відтак, суд погоджується із тим, що водій ОСОБА_1 на вимогу поліцейського не пред`явив чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена карат») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджується інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі, даних оператором яких є моторне (транспортне) бюро України, а тому порушив вимоги пункту 2.4 (а) ПДР України.
При цьому, суд відкидає твердження позивача про те, що на момент зупинки зазначеного транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 він пред`являв чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних№ЕР234031016, який долучив до позовної заяви, оскільки зазначені докази відеофіксації події із нагрудних камер працівника поліції №75153 не містять. 
В ст.72 КАС України видно, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Стаття 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
 
Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
 
Суд оцінюючи обставини справи, а саме твердження працівника поліції про те, що підставою для зупинки 05.01.2026 о 23 год.03 хв. в м.Тернополі по вул.М.Тарнавського, 18 у місті Тернополі працівником поліціїтранспортного засобу марки «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 було порушення останнім проїзду пішохідного переходу на заборонений (жовтий) сигнал світлофору зазначає наступне.
 
В силу вимог ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:
1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;
2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;
3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;
4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;
5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;
6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;
7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;
8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;
9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;
10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;
11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.
Відповідно до ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.
Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Пунктом 5 розділу ІV Інструкції встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Як зазначено попередньо, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Таке провадження спрямоване, зокрема, на своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справ та посилання на норму закону, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення.
Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, а тому суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою учасників процесу, шукаючи докази виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.
На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа №537/4012/16-а), від 08 листопада 2018 року (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15 листопада 2018 року (справа № 524/7184/16-а).
У справі «Федорченко та Лозенко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».
Як вбачається із даних нагрудних камер працівника поліції №75153, про які зазначено у спірній постанові та на які покликається у своєму відзиві відповідач, як доказ винуватості ОСОБА_1 , вони не містять обставин вчинення позивачем правопорушення, яке слугувало підставою для зупинки позивача. Крім цього, не містить дані про таке й спірна постанова. 
Таким чином, суд вважає, що наведеними доказами, відповідачем не підтверджено причину зупинки транспортного засобу, яким керував позивач, а саме допущення ним порушень ПДР України, як наслідок зупинки водія. Інших доказів, які б підверджували зазначені обставини матеріали даної справи не містять.
При цьому, суд зазначає, що згода водія ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу, яким він керував, із твердженням працівника поліції про допущене ним порушення ПДР України, яке слугувало підставою для його зупинки не може бути таким доказом. Адже за змістом поданого позову, а також у судовому засіданні ОСОБА_1 вказав, що інших порушень ПДР України він не вчиняв. Проте, такі твердження не спростовано суб`єктом владних повноважень. Крім цього, спірна постанова не містить покликання особою, яка її виносила на ст.36 КУпАП, яка передбачає накладення адміністративних стягнень при вчиненні кількох адміністративних правопорушень.
Суд наголошує, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Таким чином, суд доходить до висновку, що зупинка 05.01.2026 транспортного засобу марки «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував позивач, працівником поліції не підтверджена належними та допустимими доказами, такими, які б спростовували твердження позивача, зазначене ним у позові та у судовому засіданні про те, що він не вчиняв жодних порушень ПДР України, які б слугували підставою для зупинки керованого ним транспортного засобу.
Також, суд зазначає, що спірною постановою позивача було притягнутого до адміністративної відповідальності лише за ч. 1 ст. 126 КУпАП, тобто за порушення п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху.
Водночас, п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу,та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.
Аналіз наведених вище положень нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав) та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. У випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів, в тому числі страхового полісу є неправомірними.
Наведена правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 15.03.2019 року по справі №686/11314/17 та від 22.10.2019 року по справі №161/7068/16-а.
Таким чином, враховуючи те, що відповідач належним чином не зафіксував та не довів у судовому засіданні належними та допустимими доказами факту невиконання позивачем будь-яких вимог правил дорожнього руху України, які слугували підставою для його зупинки, а спірна постанова їх не містить, відтак, законні підстави для здійснення контролю за наявністю у позивача страхового полісу обов`язкового страхування цивільно правової відповідальність власників наземних транспортних засобів були відсутні. Тому суд приходить до висновку, що вимоги посадової особи відповідача про пред`явлення відповідних документів є незаконними, а відтак вважає, що діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст.126 КУпАП.
Відповідно до вимог частини 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Суд вважає, що ефективним та достатнім способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача у даній справі є скасування спірної постанови  про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 126 КУпАП та закриття адміністративної справи. 
Крім цього, суд приходить до висновку, що позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП суму сплаченого ним судового збору при зверненні із адміністративним позовом в суд, у розмірі 665 грн. 60 коп. сплаченого останнім.
На підставі наведеного, керуючись статтями 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 КАС, суд, –
У Х В А Л И В :
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити частково.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 6567268 від 26.01.2026, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. скасувати, адміністративну справу провадженням закрити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП в користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривні 60 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження – з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги у десяти денний строк з дня проголошення рішення суду. 
Рішення суду у повному обсязі складено 04 березня 2026 року.
Головуючий суддя	В. В. Ромазан