П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/25413/24	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Кравченка К.В. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Державної установи "Одеський слідчий ізолятор" на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року (суддя Василяка Д.К., м. Одеса, повний текст рішення складений 14.11.2025) про накладення штрафу за подання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року, постановленого у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Одеський слідчий ізолятор" про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

17.04.2025 набрало законної сили рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 по справі №420/25413/24, яким:
- визнано протиправною бездіяльність Державної установи "Одеський слідчий ізолятор" щодо не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна;
- зобов`язано Державну установу "Одеський слідчий ізолятор" ОСОБА_1 сплатити позивачці грошову компенсацію за належні до видачі предмети речового майна в сумі 14364,16 грн.;
- визнано протиправною бездіяльність Державної установи "Одеській слідчий ізолятор" щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця);
- зобов`язано Державну установу "Одеській слідчий ізолятор" нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року;
- визнано протиправною бездіяльність Державної установи "Одеській слідчий ізолятор" щодо неврахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 при нарахуванні ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01 березня 2018 року по 30 листопада 2018 року;
- зобов`язано Державну установу "Одеський слідчий ізолятор" здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 30 листопада 2018 року, із врахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року встановлено судовий контроль за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 р. по справі №420/25413/24.
Суд зобов`язав ДУ "Одеській слідчий ізолятор" та його посадову особу начальника ДУ "Одеській слідчий ізолятор" відповідно до приписів ст. 382 КАС України подати у місячний термін з моменту отримання ухвали суду звіт про виконання судового рішення.

Оскільки станом на 14.11.2025 від відповідача звіт про виконання рішення суду по справі №420/25413/24 не надійшов та із клопотання про продовження строку для подання звіту ДУ до суду не зверталося, 20.11.2025 Одеський окружний адміністративний суд постановив ухвалу, якою:
- зобов`язано ДУ "Одеській слідчий ізолятор" подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року по справі №420/25413/24 протягом одного місяця з дня отримання копії цієї ухвали;
- наклав на керівника ДУ "Одеській слідчий ізолятор" штраф на підставі ч. 10 ст. 382-3 КАС України у сумі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на несправедливість та недоцільність оскарженого судового рішення, просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20.11.2025 в частині накладення на керівника ДУ "Одеський слідчий ізолятор" штрафу і ухвалити нове рішення яким звільнити від сплати штрафу.
На обґрунтування поданої скарги зазначається, що теперішній начальник Державної установи "Одеський слідчий ізолятор" полковник внутрішньої служби Нікітін Сергій Олексійович, у період з 17.04.2025 по 10.11.2025 не міг вжити будь-яких необхідних заходів для встановлення асигнувань для виконання рішення суду, оскільки був призначений на посаду начальника Державної установи з 11.11.2025. Таким чином апелянт вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу не є доцільним та справедливим.
Також апелянт просив врахувати, що у період з 03.01.2025 по 11.09.2025 відповідальною особою за виконання судових рішень в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" був юрисконсульт юридичної групи Храпицький Олександр Олександрович, якім не було надано жодного з вищевказаних рішення суду та ухвали до фінансового відділу Державної установи "Одеський слідчий ізолятор" для формування ними фінансової потреби для виділення коштів для їх виконання, та не було сформовано звіт про виконання судового рішення від 17 березня 2025 року по адміністративній справі №420/25413/24 відповідно.
У період з 12.09.2025 по 21.10.2025 в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" була відсутня особа, відповідальна за виконання судових рішень, тому робота у даному напрямку тимчасово була призупинена.
У період з 22.10.2025 по теперішній час особою, відповідальною за виконання судових рішень в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор", є юрисконсульт юридичної групи Державної установи "Одеський слідчий ізолятор" Симбірський Кім Валерійович, який лише 18.11.2024 подав заяву про надання рішень суду із виконавчими листами щодо рішень суду, які вступили у законну силу для їх виконання головному бухгалтеру Державної установи "Одеський слідчий ізолятор" ОСОБА_2 для формування головним бухгалтером Установи загальної потреби у наданні фінансування Установі Міністерством юстиції України для виконання, у тому числі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 р. по справі №420/25413/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 .

Позивачка надіслала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Судом першої інстанції спірне питання було розглянуто в порядку письмового провадження.

Апеляційним судом справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів у разі, в тому числі, відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду колегія суддів дійшла таких висновків.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
В адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення, що узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 01.02.2022 у справі №420/177/20 та ухвалах від 26.01.2021 у справі №611/26/17, від 07.02.2022 у справі №200/3958/19-а.
Порядок здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, ухвалених судом в адміністративних справах, встановлено у статті 382 КАС України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Отже, невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012).
Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України, заява №60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.
У Рішенні від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику Європейського суду з прав людини підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України від 7 червня 2005 року, заява №6318/03; пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України від 20 липня 2004 року, заява №60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі Юрій Миколайович Іванов проти України від 15 жовтня 2009 року, заява №40450/04; пункт 64 рішення у справіv. Georgia від 28 листопада 2006 року, заява №30779/04).
Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).
Судом можуть бути вжиті заходи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу відповідальну за виконання рішення суду.
На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин 1 та 2 статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статями 14, 370 КАС України.
З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 КАС України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Абзацом 2 ч. 4 ст. 382-1 КАС України визначено спеціальний порядок встановлення судового контролю для колегіальних органів, відповідно до якого суд може зобов`язати подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення кожного з членів такого колегіального органу, до чиїх повноважень, завдань чи функцій належить забезпечення виконання такого судового рішення.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року зобов`язано ДУ "Одеській слідчий ізолятор" та його посадову особу - начальника ДУ "Одеській слідчий ізолятор" відповідно до приписів ст. 382 КАС України подати у місячний термін з моменту отримання ухвали суду звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 р. по справі №420/25413/24.
Згадана ухвалу була доставлено до електронного кабінету Державної установи 28.08.2025.
Враховуючи, що станом на 20.11.2025 відповідачем не було надано до суду першої інстанції жодних доказів виконання судового рішення по справі №420/25413/24 та вжиття заходів, спрямованих на його виконання, не подано звіту про виконання судового рішення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для накладення на керівника суб`єкта владних повноважень – начальника ДУ "Одеській слідчий ізолятор" штрафу.
Посилання апеляційної скарги на те, що ОСОБА_3 обіймає керівну посаду нетривалий час та на неналежне виконання посадовими особами ДУ "Одеський слідчий ізолятор" своїх службових обов`язків не дають підстав для скасування оскарженої ухвали.
Про необґрунтованість доводів поданої скарги також свідчить те, що станом 06.01.2026 рішення по справі №420/25413/24 відповідачем в повному обсязі виконано не було, тому суд першої інстанції постановив ухвалу, якою встановив Державній установі новий строк для подання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року по справі №420/25413/24 протягом 30 днів з дня набрання даною ухвалою суду законної сили.
У рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).
Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).
Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної установи "Одеський слідчий ізолятор" залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року про накладення штрафу за неподання звіту про виконання рішення суду – без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 2 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя К.В.Кравченко

Суддя Ю.В.Осіпов