№522/20944/25, 3/522/489/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7.04.2026 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Гаєва Л.В., за участю захисників особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокатів Зачепіло З.Я., Жовтої А.С., розглянувши матеріали справи, що надійшли з Управління патрульної поліції у Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягався,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

30.08.2025 року о 23 годині 40 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом – електросамокатом EWINGS, без д/н, у м. Одесі, по проспекту Шевченка, біля будинку №2«А», із ознаками алкогольного сп`яніння, на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,відмовився.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. № 1306.

ОСОБА_1 у судове засідання на 15 годину 30 хвилин 7.04.2026 року не з`явився, про явку до судового засідання був повідомлений належним чином, шляхом виставленням інформації на сайті Приморського районного суду м. Одеси, та направленням йому 24.03.2026 року судової повістки про виклик до судового засідання.
Крім того, захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Зачепіло З.Я. звернулась до Приморського районного суду м. Одеси із письмовим клопотанням, у якому просила провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 , із підстав зазначених нею письмово. 

Винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№439043 від 31.08.2025 року, згідно до якого встановлено те, що 30.08.2025 року о 23 годині 40 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом – електросамокатом EWINGS, без д/н, у м. Одесі, по проспекту Шевченка, біля будинку №2«А», із ознаками алкогольного сп`яніння, на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,відмовився,
-Направленням ОСОБА_1 про огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.08.2025 року,
-Показаннями у судовому засіданні 22.01.2026 року свідка ОСОБА_2 , який будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України пояснив, що він 30.08.2025 року приблизно о 23 годині 40 хвилин, як інспектор патрульної поліції виконував свої обов`язки, та звернув увагу на електросамокати, які рухались по тротуару, а саме по проспекту Шевченка, біля будинку №2«А», що є порушенням Правил дорожнього руху, та один із водіїв цих транспортних засобів, а саме ОСОБА_1 намагався втекти, але транспортний засіб під його керуванням було зупинено. Також у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що він впевнений про те, що саме водій ОСОБА_1 керував вище указаним транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння. Із водієм ОСОБА_1 він спілкувався на відстані півтора метра, та від указаного водія на місці зупинки цього транспортного засобу відчувався запах алкоголю, після чого цьому водієві було повідомлено, що у нього є ознаки алкогольного сп`яніння. На вимогу працівника поліції пройти тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу Драгера, або проїхати до медичного закладу водій ОСОБА_1 відмовився. Також у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що складений ним вище указаний протокол про адміністративне правопорушення відповідає обставинам вище зазначеного адміністративного правопорушення відносно водія ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, та зазначена ним інформація є достовірною, 

-Показаннями у судовому засіданні 13.02.2026 року свідка ОСОБА_4 , який будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України пояснив, що він 30.08.2025 року приблизно о 23 годині 40 хвилин, як інспектор патрульної поліції виконував свої обов`язки, та в цей час звернув увагу на електросамокати, які рухались по тротуару, а саме по проспекту Шевченка, біля будинку №2«А». Після чого працівниками поліції було прийнято рішення зробити зауваження указаним водіям цих електросамокатів, та зазначені транспортні засоби було зупинено. Також у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що він впевнений про те, що саме водій ОСОБА_1 керував вище указаним транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння. Із водієм ОСОБА_1 він спілкувався на відстані одного метра, та від указаного водія на місці зупинки цього транспортного засобу відчувався запах алкоголю, після чого цьому водієві було повідомлено, що у нього є ознаки алкогольного сп`яніння. На вимогу працівника поліції пройти тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу Драгера, або проїхати до медичного закладу водій ОСОБА_1 відмовився. Також у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що складене ним направлення про огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння відповідає обставинам вище зазначеного адміністративного правопорушення відносно водія ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, та зазначена ним інформація є достовірною, 
-відеозаписами долученими до матеріалів адміністративної справи, згідно до яких 30.08.2025 року о 23 годині 40 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом – електросамокатом EWINGS, без д/н, у м. Одесі, по проспекту Шевченка, біля будинку №2«А», із ознаками алкогольного сп`яніння.

Дослідивши адміністративні матеріали разом із наявними у них доказами, суд приходить до наступного.
Згідно статті 1 п. v) Віденської Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року, яка ратифікована Україною 25.04.1974 року, з поправками від 28.09.2004 року, «термін "водій" означає будь-яку особу, яка керує транспортним засобом, автомобілем і т.п. (включно і велосипеди) або яка веде по дорозі скот, стада, упряжних, в`ючних або верхових тварин».
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі Озтюрк проти Германії 21.02.1984, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.  
Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 № 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.
На підставі зазначеного, суд застосовує аналогію права під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Стаття 54 Закону України Про дорожній рух від 30 червня 1993 року№ 3353-XII передбачає, що якщо міжнародною угодою України встановлено інші правила, ніж ті, що містяться у законодавстві України про дорожній рух, то застосовуються правила міжнародної угоди.
Відповідно до пункту 1.10. ПДР, затверджених ПКМУ від 10 жовтня 2001 р. № 1306 водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Таким чином, особа, яка керує електричним колісним транспортним засобом, в тому числі електросамокатом, є водієм транспортного засобу, а не «іншою особою».

Відповідно до вимог Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24.02.2023 року, який набрав чинності 23.03.2023 року внесено зміни до Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідно до якого, транспортним засобом є:
- легкий персональний електричний транспортний засіб це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину;
- низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху України зазначається, що транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.
Даний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування.
Транспортні засоби поділяють на механічні та немеханічні.
До немеханічних транспортних засобів належать ті, які призначені для руху в складі з механічним транспортним засобом (причепи, напівпричепи) або приводяться в рух за допомогою мускульної сили людей (велосипеди тощо) або тварин (гужові вози, сани тощо).

Відповідно до п.1.10 Розділу 1 Правил дорожнього руху України: 
- механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт; 
- мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт. Термін охоплює всі види механічних транспортних засобів, включаючи трамваї і тролейбуси, а також трактори і самохідні машини.

Відповідно до постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.03.18 року (справа № 278/3362/15-к) указано, що будь-який транспортний засіб, що приводиться у рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму належить до механічних транспортних засобів. У постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 127/5920/22 указано, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні статті 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.             
 
На підставі вище зазначеного, суд приходить до висновку, що електросамокат є транспортним засобом, а особа, яка ним керує є водієм, на підставі чого ОСОБА_1 , як водій керував транспортним засобом, та у ситуації, що розглядається був учасником дорожнього руху, тому повинен був дотримуватись вимог ПДР України.
 
Суд вважає, що вище зазначений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 був складений, відповідно до вимог ст.256 КУпАП, та згідно до ст.251 КУпАП є доказом у адміністративній справі.
Судом не встановлено об`єктивних причин неможливості пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 , а тому відсутність у матеріалах указаної адміністративної справи висновку про проходження огляду на стан сп`яніння свідчить про відмову указаної особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, що є однією із підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Так як у матеріалах зазначеної адміністративної справи відсутній висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно до якого ОСОБА_1 не знаходився у стані сп`яніння, суд вважає, що указаний водій відмовився, у порядку п.2.5 ПДР України, пройти огляд на стан сп`яніння. Будь-які подальші зміни позиції водія та його висловлювання, не можуть впливати на дії поліції до завершення процедури складання протоколу.
Суд не приймає до уваги доводи захисників про те, що 30.08.2025 року о 23 годині 40 хвилин ОСОБА_1 не керував транспортним засобом – електросамокатом EWINGS, без д/н, у м. Одесі, по проспекту Шевченка, біля будинку №2«А», із ознаками алкогольного сп`яніння, так як такі доводи спростовуються матеріалами указаної адміністративної справи, відеозаписами долученими до матеріалів цієї адміністративної справи, та показаннями у судовому засіданні свідків працівників поліції ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
У суда не виникає жодних сумнівів у тому, що саме ОСОБА_1  керував транспортним засобом – електросамокатом EWINGS із ознаками алкогольного сп`яніння, враховуючи зафіксовану на відеокамеру обстановку, та поведінку цього водія на місці зупинки.

Що стосується доводів захисника Зачепіло З.Я. про те, що транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 був зупинений безпідставно, суд вважає наступне.
Керування транспортним засобом у стані сп`яніння є порушенням вимог ПДР України, а саме указаний водій відмовився, у порядку п.2.5 ПДР України, пройти огляд на стан сп`яніння, що у свою чергу є обов`язком водія, а невиконання такого обов`язку тягне за собою відповідальність за ст.130 КУпАП. Правилами дорожнього руху України не передбачено обов`язку водія ставити умови працівникам поліції для проходження огляду на стан сп`яніння.

Диспозицією ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Те, що у матеріалах адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП відсутній висновок про проведення огляду на стан сп`яніння свідчить, що указаний водій відмовився на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння підтверджується вище зазначеними доказами по цій адміністративній справі.
Крім того, твердження захисників з приводу незаконності дій працівників поліції при оформленні матеріалів, не заслуговують на увагу, оскільки ними не було доведено наявності порушення процедури оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення поліцейським, які б слугували підставою для закриття даної адміністративної справи, та визнання недопустимими доказів.
Посилання захисників про те, що водій ОСОБА_1 не керував транспортним засобом у стані сп`яніння, та не відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, суд оцінює критично, оскільки це не відповідає встановленим судом обставинам справи, та є метою для виправдання указаного водія, для його уникнення від встановленої законом відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а тому суд приходить до висновку, що його винність підтверджується сукупністю наявних досліджених, перевірених та не спростованих під час судового засідання доказів. 
 
Щодо доводів захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Зачепіло З.Я., про те, що згідно до результатів дослідження проведеного 31.08.2025 року о 1 годині 25 хвилин судово-токсологічним відділенням лабораторії Одеського обласного бюро судово-медичних експертиз в крові у ОСОБА_1 наявність етилового спирту не була виявлена, суд вважає наступне.   
Згідно до ч.4 ст.266 КУпАП огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі за тестом-Інструкція), визначено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан такого сп`яніння та оформлення результатів такого огляду.     Згідно пункту 12 розділу ІІ наведеної Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.            
Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена вдодатку 1до цієї Інструкції (п.8 розділу ІІ Інструкції).            
За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.       
Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду.   
Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вище зазначеному висновку (п. 15-17 Інструкції). 
Положеннями п.12 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства внутрішніх справ № 338/825 від 16.05.2025 року, визначено, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.           
Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу (п. 13 Розділу ІІІ Інструкції).        Якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений (п. 14 розділу ІІІ Інструкції).

Сторона захисту не надала до суду оформлений належним чином, згідно до вимог ч.4 ст.266 КУпАП, та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства внутрішніх справ № 338/825 від 16.05.2025 року висновок щодо результатів медичного огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння, який повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який його доставив, про що робиться запис у вище зазначеному висновку (п.15-17 Інструкції). 
Із аналізу наведених положень вбачається, що положення п. 13 Розділу ІІІ Інструкції не зобов`язує лікаря використовувати для дослідження кров, а надає йому можливість її використання, якщо в обстеженої особи неможливо взяти зразки біологічного середовища, зазначених у п. 12 цього розділу Інструкції.        Суд зазначає, що наявність в Інструкції норми, яка містить перелік видів біологічного середовища, які, окрім сечі, можуть бути відібрані, не передбачає можливості особи, яка проходить огляд на стан сп`яніння, обирати вид біологічного середовища, який вона бажає здати.
Захисники Зачепіло З.Я., та ОСОБА_5  не навели аргументів з посиланням на конкретні (фактичні) обставини, які б могли слугувати достовірними джерелами доказів, зокрема медичні документи, які підтверджували неможливість взяття у ОСОБА_1 зразків біологічного середовища (сечі), як це регламентовано п.12 розділу III Інструкції, а тому необхідності відібрання у нього іншого альтернативного біологічного середовища, передбаченого у п. 12 розділу III Інструкції, суд вважає безпідставними.         
Законодавством передбачено конкретний виняток за умови якого у особи відбирається аналіз біологічного зразку крові, а саме у тому випадку, якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений (п.14 розділу III Інструкції, п.12 Порядку).

Оцінюючи фактичні обставини цієї адміністративної справи, враховуючи відсутність об`єктивних перешкод, зокрема певного роду захворювання, а також те, що ОСОБА_1 знаходився у свідомому стані, суд не вбачає правових підстав за яких у закладі охорони здоров`я у водія ОСОБА_1 мали відібрати таке біологічне середовище, як кров, з метою проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.     
Отже, за результатом огляду на стан сп`яніння, який здійснюється за направленням поліцейського, складається висновок, в той час як стороною захисту надано довідку, форма якої наведеною Інструкцією не передбачена, тому суд вважає, що указана довідка є недопустимим доказом, та немає значення для розгляду вище указаної адміністративної справи відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП. Крім того, указана довідка була надана на звернення особи, без відповідного направлення поліцейського, а відповідно до п.22 Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
На підставі вище зазначеного, суд вважає, що клопотання захисників особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокатів Зачепіло З.Я., Жовтій А.С. про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення не підлягає задоволенню, так як усі їх доводи спростовані вище указаними доказами по зазначеній адміністративній справі.           
 
Суд вважає, що своїми діями ОСОБА_1  вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.            Суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_1 єдине можливе адміністративне стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.  Керуючись ст.ст.36, 38, 40-1, 245, 221, 283, п. 1 ч.1 ст.284 КУпАП, суд
 
ПОСТАНОВИВ:
У задоволені клопотання захисникам особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокатам Зачепіло З.Я., Жовтій А.С. про закриття адміністративної справи відносно ОСОБА_1 за відсутністю події, та складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.130 КУпАП – відмовити.
Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 /сімнадцять тисяч/ грн. на користь держави України, та позбавити його права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп. на користь держави України.
Відповідно до ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, тобто не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. 
Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Суддя: Гаєва Л.В.