Справа № 495/238/26
№ провадження 3/495/148/2026

ПОСТАНоВА 
ІМЕНЕМ УКрАЇНи

26 березня 2026 року	м. Білгород-Дністровський	

Білгород – Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючої – одноособово судді Прийомової О.Ю.
за участю секретаря – Чибукової О.В.
справа № 495/238/26
розглянувши у закритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області матеріали, що надійшли від Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
за ст. 172-15 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
ВСТАНОВИВ:

 
До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 172-15 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З протоколу про адміністративне правопорушення ПдРУ № 379955 від 08.01.2026 вбачається, що 07.01.2026 молодшим інспектором прикордонної служби 3 категорії 1 групи інспекторів прикордонної служби віпс впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 (тип Б)», рекрутом ОСОБА_2 було отримано наказ на охорону ДКУ, а саме з 09:00 07.01.2026 по 09:00 08.01.2026 в прикордонному наряді «Контрольний пост» організувати несення служби шляхом перевірки документів та огляду транспортних засобів у осіб, які прямують через транзитну ділянку автодороги «Одеса-Рені». В період несення служби близько 18:00 07.01.2026 не належним чином здійснив перевірку наявності законних підстав для проїзду транзитної ділянки у осіб, які слідували у т/з марки «Форд», д.н. НОМЕР_2 , які в подальшому здійснили спробу незаконного перетину ДКУ на ділянці відповідальності впс « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Своїми діями порушив вимоги ст. 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, абзацу 6 п. 12 глави 5 розділу ІІ наказу МВС від 19.10.2015 № 1261, абзаці 6 п. 2 «Інструкції прикордонних нарядів, які залучаються до несення служби в МТНС», затвердженої наказом 25 ПРИКЗ від 02.05.2025 № 1260-АГ, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП заперечив. Зазначив, що належним чином здійснив покладені на нього обов`язки.
Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши надані докази, суд приходить до наступного.
Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, недбале ставлення військової службової особи до військової служби -
тягне за собою накладення штрафу від ста до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до десяти діб.
Діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду, -
тягне за собою накладення штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.
Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Особливий період - це період функціонування національної економіки, органівдержавної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, силоборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконаннягромадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни,незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошеннярішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовноприхованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремихїї місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації післязакінчення воєнних дій (ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку тамобілізацію»).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - цеперіод, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) абодоведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введеннявоєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації,воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих їїмісцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державнійнезалежності України, її територіальній цілісності та передбачає наданнявідповідним органам державної влади, військовому командуванню та органаммісцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози тазабезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою,обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законнихінтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
17 березня 2014 року Указом Президента України № 303/2014 «Про частковумобілізацію» оголошено провести часткову мобілізацію, тобто ще з 2014 року вУкраїні розпочав діяти особливий період.
Із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні було введеновоєнний стан згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022«Про введення воєнного стану в Україні», строк якого неодноразово продовжувавсята триває досі.
24 лютого 2022 року Указом Президента України № 65/2022 «Про загальнумобілізацію» було оголошено проведення загальної мобілізації.
Таким чином, на сьогодні в Україні діє особливий період.
Недбале ставлення військової службової особи до своїх службових обов`язків характеризує, перш за все, об`єктивну сторону вчиненого і виявляється в тому, що за наявності в особи реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, не виконує службові обов`язки, або хоча і діє, але виконує ці обов`язки неналежним чином, не відповідно до закону або відповідно до нього, проте неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччя з установленим порядком і тією обстановкою, що склалася, тощо. 
Верховний Суд у своїй постанові від 21.05.2021 справі № 185/12161/15-к вказав, що, при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. 
Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається. 
З наведеного вбачається, що для встановлення факту недбалого ставлення довійськової служби є необхідним встановити не тільки факт невиконаннявійськовослужбовцем певного обов`язку, але й те, що він мав місце саме внаслідок недбалості, тобто у зв`язку із тим, що особа за наявності реальної можливостівиконання своїх обов`язків проявила до них байдужість та несумлінність.
Відповідно до ч. 16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. Об`єктивною стороною недбалості, тобто недбале ставлення до служби є невиконання або неналежне виконання службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них. При цьому, якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків, то не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним (хвороба, відсутність досвіду, нетривалість служби). 
Диспозиція ст. 172-15 КУпАП передбачає спеціальний суб`єкт адміністративного правопорушення, як військова службова особа. 
Поняття «військової службової особи» міститься в примітці до ст.172-13 КУпАП.
Так, під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.
Також і відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством.
Судом встановлено, що адміністративні матеріали містять: протокол про адміністративне правопорушення ПдРУ №379955 від 08.01.2026, інформацію про особу, пояснення ОСОБА_1 від 08.01.2026, згоду на обробку персональних даних, рапорт.
Водночас, вищеописані документи не містять інформації, яка стосується предмету доказування у справі про притягнення до адміністративної відповідальності особи за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, зокрема підтвердження того, що ОСОБА_1 є військовою службовою особою та зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину.
Суд також звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказами на доведення вини у вчиненні адміністративного правопорушення.
Згідно вимог ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
За приписами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З аналізу статті 252 КУпАП вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Крім того, у справі "Pauland Audrey Edwards v. The United Kingdom" (№ 46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 33-35, 172-15 ч. 2, п.1 ч.1 ст. 247, 221, 268, 280, 283, 284, 285, 287 КУпАП, суд-
П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі № 495/238/26 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП - закрити, за відсутністю події і складу інкримінованого правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становить три місяці.
Повний текст постанови складений 27 березня 2026 року.
Суддя: