ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 квітня 2026 року	справа № 380/5963/25	
м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Качур Р.П., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, - 
установив:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить:
- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 135050005114 від 01.06.2020 про призначення пенсії за віком з 04.05.2020 року, в частині неповного врахування страхового стажу за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2009 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з дня її призначення, з 04.05.2020, з врахуванням повного страхового стажу за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2009 року, що складає повних 5 (п`ять) років;
- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 135050005114 від 24.02.2025 про відмову у перерахунку пенсії.
В обґрунтування позовних вимог вказав, що з 04.05.2020 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 17.02.2025 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про перерахунок пенсії згідно з частиною 4 статті 42 та пункту 31 розділу VX Закону № 1058-IV. Рішенням від 24.02.2025 № 135050005114 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області позивачу відмовлено в перерахунку пенсії. Рішення обґрунтоване тим, що весь стаж врахований з даними ОК-5. Вважає відмову у зарахуванні стажу за період ведення підприємницької діяльності з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2009 року протиправною, тому звернувся з позовом до суду.
Ухвалою суду від 28.03.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Ухвалою суду від 15.10.2025 прийнято до розгляду заяву про уточнення позовних вимог та залучено до участі у справі як співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
Відповідач, ГУ ПФУ у Львівській області подав відзив на позов, в якому проти позову заперечив. Вказав, що періоди здійснення фізичною особою підприємницької діяльності після 01.01.2024 до страхового стажу зараховуються на підставі даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Таким чином, з 1 січня 2004 року до страхового стажу зараховуються періоди діяльності залежно від факту та суми сплачених страхових внесків. Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок пенсії з дня її призначення (04.05.2020) вказав, що такий рахунок проводиться на підставі поданої у встановленому порядку заяви про проведення такого перерахунку. Позивач не звертався із заявою встановленого зразка про перерахунок пенсії, жодних рішень про відмову у проведенні перерахунку пенсії органами ПФУ не приймалося. Просив відмовити у задоволенні позову.
Співвідповідачем – ГУ ПФУ в Одеській області надано суду відзив на позов, в якому проти позову заперечив. Вказав, що періоди здійснення підприємницької діяльності позивачем з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2009 року зараховано до страхового стажу пропорційно сплачених страхових внесків. Відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1, розгляд документів, наданих до заяви від 17.02.2025 для перерахунку пенсії ОСОБА_1 провадився за принципом «екстериторіальності» Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Одеській області. Рішенням № 135050005114 від 24.02.2025 Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Одеській області в перерахунку пенсії згідно із Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (зарахування стажу за періоди ведення підприємницької діяльності з 2004 по 2009 р.р.) ОСОБА_1 відмовлено, оскільки відсутні підстави для здійснення такого перерахунку, так як весь стаж врахований згідно з даними ОК-5. Вважає прийняте рішення правомірним та таким, що ґрунтується на Конституції. Просив відмовити у задоволенні позову.
Вважаючи протиправними рішення відповідачів, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Частинами 1, 2 статті 21 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV передбачено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від: державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; роботодавців; застрахованих осіб; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державною демографічного реєстру; податкових органів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ, організацій та військових частин; компаній з управління активами; зберігачів; інших джерел, передбачених законодавством.
На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки. Унікальний номер електронної облікової картки формується автоматично шляхом додавання одиниці до останнього наявного унікального номера електронної облікової картки. Порядок та строки впровадження унікальних номерів електронних облікових карток застрахованих осіб, порядок ведення персональних електронних облікових карток визначаються Пенсійним фондом.
Пунктом 1 частини 2 статті 22 Закону № 1058-ІV визначено, що відомості, які містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для: підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; обчислення страхових внесків; визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом; визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом; надання застрахованій особі на її вимогу або у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»; надання страховим організаціям, що здійснюють страхування довічних пенсій; надання аудитору, який відповідно до цього Закону здійснює аудит Накопичувального фонду; обміну інформацією з централізованим банком даних з проблем інвалідності.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону № 1058-IV).
Аналіз вказаних вище нормативно-правових актів дає підстави для висновку про те, що сам по собі статус підприємця та перебування на відповідній системі оподаткування не означає фактичне провадження підприємницької діяльності особою та автоматичну сплату страхових внесків.
До стажу зараховується лише той період (строк), за який особа сплатила страхові внески. При цьому, страховий стаж обчислюється в місяцях. З дня набрання чинності Законом № 1058-IV, а саме: з 01.01.2004, повний місяць роботи зараховується в повному обсязі за умови, якщо сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою за мінімально встановлений розмір. Якщо сума сплачених внесків є меншою, то лише за умови здійснення доплати до мінімального розміру цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць.
Разом з тим, 11.10.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VIII, яким розділі XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV доповнено пунктом 3-1 в наступній редакції: «До страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються в періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:
- з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;
- з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Отже, з 01.07.2000 по 31.12.2017 періоди перебування на єдиному/фіксованому податках зараховується в повному обсязі до страхового стажу особи, яка здійснювала підприємницьку діяльність із застосуванням спрощеної системи оподаткування, незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Відповідно до абзацу 2 та 3 пункту 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі по тексту - Порядок № 637 в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).
Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), для підтвердження страхового стажу до 01.01.2004 подаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок №637), а за період роботи починаючи з 01.01.2004 - за даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
За змістом абзацу 4 підпункту 2 пункту 2.1 Розділу ІІ Порядку 22-1 період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01.01.2004 можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01.01.2004, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патенту, або патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.
Таким чином, належними доказами, якими фізична особа-підприємець може підтвердити свій стаж, можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме: до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року (для загальної системи оподаткування) та після 01 січня 2004 (для спрощеної системи оподаткування) - довідка із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.
Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26.10.2018 у справі № 643/20104/15.
Суд зазначає, що Указом Президента України від 03.07.1998 року № 727/8 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» було установлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для таких суб`єктів малого підприємництва, зокрема: фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.
Згідно п. 2 вказаного Указу визначалося, що суб`єкти малого підприємництва - фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку.
Ставка єдиного податку для суб`єктів малого підприємництва - фізичних осіб встановлюється місцевими радами за місцем їх державної реєстрації залежно від виду діяльності і не може становити менше 20 гривень та більше 200 гривень на місяць.
Суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.
Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах:
до місцевого бюджету - 43 відсотки;
до Пенсійного фонду України - 42 відсотки;
на обов`язкове соціальне страхування - 15 відсотків (у тому числі до Державного фонду сприяння зайнятості населення - 4 відсотки) для відшкодування витрат, які здійснюються відповідно до законодавства у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, а також витрат, зумовлених народженням та похованням.
Наведені положення пункту 2 Указу Президента України від 03.07.1998 року № 727/8 були чинними, у тому числі протягом спірних періодів з 01.01.2004 по 31.12.2009, які не були зараховані в повному обсязі до страхового стажу позивача.
Отже, згідно пункту 2 Указу після надходження на розрахунковий рахунок податкової інспекції єдиний податок розподілявся в таких пропорціях: 43% залишалося в місцевому бюджеті, 42% йшли у Пенсійний фонд, 15% - у фонд соціального страхування. Таким чином, один податок заміняв одразу 3 відрахування, у тому числі й до Пенсійного фонду України.
При цьому, суд бере до уваги ту обставину, що позивачем підтверджено довідкою ГУ ДПС у Львівській області від 21.08.2024 року № 7589/АП/13-01-69-02-13 сплату єдиного податку з фізичних осіб у 2004-2009 роках.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем шляхом сплати єдиного податку у спірний період було сплачено у тому числі й страхові внески до Пенсійного фонду України.
Отже, суд дійшов висновку, про неправомірність неврахування Головним управлінням пенсійного фонду України в Одеській області до страхового стажу позивача періодів здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.12.2009 роки, в які позивач перебував на спрощеній системі оподаткування, сплачував єдиний податок, а відповідно і страхові внески.
Тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині.
Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 135050005114 від 01.06.2020 про призначення пенсії за віком в частині неповного врахування страхового стажу за період ведення підприємницької діяльності з 01.01.2024 по 31.12.2009 року та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії з дня її призначення суд вказує таке.
Як слідує із долученої до матеріалів справи заяви позивача про призначення пенсії від 21.05.2020, в розділі розписка-повідомлення, вказано перелік документів, яких недостатньо, а саме: довідка з ДПІ про облік як суб`єкта підприємницької діяльності.
Також суд звертає увагу на те, що долучена до матеріалів справи заява, скерована до ДПС у Львівській області про надання інформації про підтвердження здійснення підприємницької діяльності датована 12.08.2024 та відповідь ГУ ДПС у Львівській області датована 21.08.2024. 
Станом на момент подання заяви до пенсійного фонду про призначення пенсії (2020 рік) позивачем не додано документів, які б могли бути взяті до уваги Головним управлінням пенсійного фонду України у Львівській області. Такі документи були додані позивачем до заяви 17.02.2025 про перерахунок пенсії та врахування стажу підприємця.
Тому в цій частині позовні вимоги позивачем не обґрунтовані, а тому не підлягають до задоволення.
Не підлягають задоволенню також позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок пенсії позивача з дня її призначення - 04.05.2020, з врахуванням повного страхового стажу за період з 01.01.2004 по 31.12.2009 як похідні.
З врахуванням наведеного суд вважає, що ефективним способом захисту прав позивача є визнати протиправним та скасування рішення Управління Пенсійного фонду в Одеській області № 135050005114 від 24.02.2025 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву від 17.02.2025 та зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу роботи період з 01.01.2004 року по 31 грудня 2009 року, часу здійснення підприємницької діяльності. 
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог.
Судові витрати понесені позивачем слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Керуючись ст. ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 241-246, 262, 293-295 КАС України, суд,
ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов задовольнити частково. 
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду в Одеській області № 135050005114 від 24.02.2025 про відмову в перерахунку пенсії.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву від 17.02.2025 та зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу роботи період з 01.01.2004 року по 31 грудня 2009 року, часу здійснення підприємницької діяльності.
4. В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.
5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 частину сплаченого судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області ( 79016 м. Львів вул. Митрополита Андрея 10, код ЄДРПОУ 13814885)
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012 м. Одеса вул. Канатна 83, код ЄДРПОУ 20987385)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.П. Качур