КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/7337/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради, Кропивницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Кіровоградської міської ради від 17.09.2013 №2456 "Про затвердження містобудівної документації "План зонування території м.Кіровограда" в частині затвердження містобудівної документації "План зонування території міста Кіровограда" якою віднесено земельну ділянку площею 0,1 га по проїзду ІНФОРМАЦІЯ_1 з кадастровим №3510100000:04:046:0084 до територій з функціональним призначенням Р-2 (рекреаційної зони активного відпочинку);
- визнати протиправними дії Департаменту містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради щодо відмови у наданні будівельного паспорта забудови земельної ділянки за заявою ОСОБА_1 № НОМЕР_1 від 05.05.2025;
- зобов`язати Департамент містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу будівельного паспорта забудови земельної ділянки площею 0,1 га по проїзду Підлісному у м.Кропивницькому з кадастровим №3510100000:04:046:0084.
В обґрунтування позовних вимог позивачка послалася на те, що 15.11.2024 між нею та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу, зареєстрований в реєстрі за №4299 приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Драною І.В., за умовами якого придбано земельну ділянку загальною площею 0,1 га в межах згідно з планом, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 351010000:04:046:0084, цільове призначення земельної ділянки – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Придбана позивачем земельна ділянка належала продавцю на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР№ 023848, виданого 30.10.2008 Управлінням земельних ресурсів у місті Кіровограді на підставі рішення сесії Кіровоградської міської ради від 16.09.2008 р. №1259, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010838700439, зареєстрованого в поземельній книзі 18.05.2012 за реєстровим №35101000000040460084302 та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Бабіч Л.Ю., приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу 14.05.2012 за реєстровим №549. 05.05.2025 позивачка звернулася до Департаменту містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради із заявою №174651 про видачу будівельного паспорту забудови земельної ділянки розміщеної по проїзду Підлісному у місті Кропивницькому, кадастровий номер: 3510100000:04:046:0084. Листом Департаменту містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради №ВР01:2093-6813-3645-2342 від 14.05.2025 (№ повідомлення А3632093681328063732 від 14.05.2025) на звернення №174651 від 05.05.2025 щодо видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки 3510100000:04:046:0084 на об`єкт будівництва: Нове будівництво садового будинку та сараю-лазні по проїзду Підлісному в м. Кропивницький, обл. Кіровоградська, Департамент містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради (45215157) відмовив у наданні будівельного паспорта забудови земельної ділянки відповідно до пункту 2.4 Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №103 від 05.07.2011, а саме невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам. Обґрунтування підстави для другого пункта: зазначена земельна ділянка відповідно до містобудівної документації: генерального плану міста, затвердженого рішенням міської ради від 12.09.2000 №627 “Про затвердження генерального плану м. Кіровограда” розташована на території лісопарків; плану зонування території міста, затвердженого рішенням міської ради від 17.09.2013 №2456 “Про затвердження містобудівної документації “План зонування території м. Кіровограда”, земельна ділянка віднесена до зони Р-2 – рекреаційної зони активного відпочинку. Позивач вважає, що рішення Кіровоградської міської ради №2456 від 17.09.2013 про затвердження плану зонування територій м.Кропивницького в частині віднесення земельної ділянки з кадастровим №3510100000:04:046:0084 до території з функціональним призначенням Р-2 (рекреаційної зони активного відпочинку) має бути скасоване як незаконне, а дії Департаменту містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради щодо повернення його заяви та повідомлення листом А3632093681328063732 від 14.05.2025 про відмову у видачі містобудівних умов та обмежень – неправомірними. На переконання позивача, земельна ділянка власником якої вона є, протиправно не була віднесена до земель житлової та громадської забудови як було встановлено рішенням Кіровоградської міської ради №112 від 26.09.2006 “Про розгляд звернень юридичних та фізичних осіб з питань регулювання земельних відносин”. Отже, рішення Кіровоградської міської ради від 17.09.2013 №2456 “Про затвердження містобудівної документації “План зонування території міста Кіровограда” в частині віднесення земельної ділянки №351010000:04:046:0084 до території з функціональним призначенням Р-2 (рекреаційної зони активного відпочинку) є протиправним та незаконним оскільки прийнято з порушенням ст.ст.16, 18, 24 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” та ст.41 Конституції України.
Представником відповідача-2 подано відзив на позовну заяву відповідно до якого вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими (а.с.43-48). Представник відповідача-2 зазначив, що земельна ділянка з кадастровим номером 3510100000:04:046:0084 відповідно до містобудівної документації віднесена до зони Р-2 – рекреаційної зони активного відпочинку. Отже, спірне рішення в частині земельної ділянки відповідача, не суперечить генеральному плану м. Кіровограда та Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”. Генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації населеного пункту на місцевому рівні. На його основі розробляються інші види містобудівної документації на місцевому рівні, які не можуть суперечити генеральному плану населеного пункту, а отже немає підстав стверджувати що оскаржуване рішення прийняте без урахування попередніх рішень щодо планування і забудови територій. Представник відповідача-2 зауважує, що позивач звернувся до суду з вимогою визнати незаконним та скасувати рішення Кропивницької міської ради від 17.09.2013 р. №2456 “Про затвердження містобудівної документації “План зонування території м. Кіровограда” в частині затвердження містобудівної документації “План зонування території м. Кіровограда”, якою віднесено земельну ділянку площею 0,1 га по проїзду Підлісному у м. Кропивницькому з кадастровим №3510100000:04:046:0084 до території з функціональним призначенням Р-2 (рекреаційної зони активного відпочинку). Однак, вважає, що задовольнивши позовні вимоги, при цьому залишивши чинною основну містобудівну документацію (Генеральний план) не буде відновлено порушене право позивача.
Представником відповідача-1 подано відзив на позовну заяву відповідно до якого вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими (а.с.54-64). Представник відповідача-1 зазначив, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 15.11.2024 належить на праві приватної власності земельна ділянка з кадастровим номером 3510100000:04:046:0084 цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Позивач звернувся з заявою 05.05.2025 до Департаменту містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради через Центр надання адміністративних послуг м. Кропивницького про видачу будівельного паспорту (внесення змін до будівельного паспорта). Відповідно до вказаної заяви позивач мав на меті отримати будівельний паспорт забудови земельної ділянки з кадастровим номером 3510100000:04:046:0084 для будівництва «Нове будівництво двоповерхового житлового будинку». Перевіривши відповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні відповідачем було встановлено, що будівництво «Нове будівництво двоповерхового житлового будинку» суперечить вимогам містобудівній документації на місцевому рівні, детальним планам території, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам. Зазначена земельна ділянка відповідно до Генерального плану міста, затвердженого рішенням міської ради від 12.09.2000 №627 “Про затвердження генерального плану міста Кіровограда” розташована на території лісопарків. Відповідно до плану зонування території міста, затвердженого рішенням міської ради від 17.09.2013 р. №2456 “Про затвердження містобудівної документації “Плану зонування території м. Кіровограда”, земельна ділянка віднесена до зони Р-2 – рекреаційної зони активного відпочинку. Будівництво житлових будинків в зонах активного відпочинку Р-2 не передбачено. Згідно з пунктом 6.1.44 ДБН Б.2.2-12:2019 “Планування та забудова територій”: розміщення житлових будинків в межах населених пунктів на території лісів та лісопарків не допускається. Підтвердженням того, що земельна ділянка з кадастровим номером 3510100000:04:046:0085 віднесена до зони Р-2 – рекреаційної зони активного відпочинку підтверджується викопіюванням зі Схеми зонування території м.Кіровограда (м. Кропивницького) М1:5000. Підтвердженням того, що земельна ділянка з кадастровим номером 3510100000:04:046:0085 віднесена до території лісопарків підтверджується викопіюванням з Генерального плану м.Кіровограда (м. Кропивницького) М 1:5000. Розглядаючи подану позивачем заяву, відповідачем було встановлено невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні (зокрема плану зонування території міста Кіровограда та Генерального плану міста Кіровограда). З урахуванням зазначеного та керуючись ст.27 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”, пунктом 2.4 Порядку №103 відповідачем було прийнято рішення про відмову у видачі будівельного паспорту забудови земельної ділянки й повернення поданих документів про що свідчить повідомлення про відмову в наданні будівельного паспорта від 14.05.2025. Представник відповідача-1 вважає, що Департамент діяв в межах чинного законодавства та у нього були відсутні підстави для видачі позивачу будівельного паспорту у зв`язку із невідповідністю намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні. Також представник відповідача-1 звертає увагу на те, що позивач отримав у власність (придбав) спірну земельну ділянку лише у листопаді 2024 року – тобто набагато пізніше затвердження Генерального плану та Плану зонування території міста Кіровограда (Кропивницького), а тому мав можливість дізнатись про її зміст перед здійсненням відповідного правочину, враховуючи, що придбана ним земельна ділянка розташована посеред однієї з нечисельних зелених зон міста Кропивницького.
Представником позивача подано відповідь на відзив (а.с.92-96) у якій зазначено, що позивач не погоджується з доводами відповідачів щодо безпідставності позову. Представник позивача звертає увагу на те, що рішенням сімнадцятої сесії Кіровоградської міської ради двадцять третього скликання від 12.09.2000 №627 затверджено генеральний план м. Кіровограда, цим же рішенням зобов`язано управління містобудування архітектури розробити правила забудови м. Кіровограда та подати на розгляд міської ради. Пунктом 86 рішення Кіровоградської міської ради від 26.09.2006 №112 затверджено проект планування житлового масиву з продовженням проїзду Підлісного, розроблений під забудову індивідуальними житловими будинками та погоджений контролюючими службами міста: управлінням містобудування, архітектури, екології та земельних відносин, міським управлінням земельних ресурсів, головним державним лікарем м. Кіровограда, міською районною екологічною інспекцією, відділом охорони культурної спадщини управління культури ОДА згідно зі схемою планування, що додається. Визначено категорію земель як землі житлової громадської забудови (запасу), склад угідь під проектними присадибними ділянками - одно та двоповерхової житлової забудови, під проектними ділянками для ведення садівництва – рілля, проектними вулицями - вулиць, набережних, площ. Пунктом 87 даного рішення надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність громадянам м. Кіровограда за рахунок земель запасу по проїзду ОСОБА_3 , згідно зі схемою планування розробленою під забудову індивідуальними житловими будинками для будівництва обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ведення садівництва. Представник позивача зауважує, що Кіровоградська міська рада своїм рішенням визначила категорію земельних ділянок по проїзду ОСОБА_3 , як землі житлової та громадської забудови та ріллі. Рішенням десятої сесії п`ятого скликання Кіровоградської міської ради від 16.09.2008 №1259 “Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_4 ” затверджено проект землеустрою та передано у власність за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають в запасі, для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд, а також для ведення садівництва земельні ділянки загальною площею 2200,00 кв.м., що знаходяться по проїзду Підлісному, а 30 жовтня 2008 року ОСОБА_4 видано державний акт на право власності, які зареєстровані Управлінням Держкомзему в м. Кіровограді. Погоджений з усіма контролюючим органами та управліннями проект землеустрою після доопрацювання пройшов 17.10.2008 державну землевпорядну експертизу, яка згідно позитивного висновку не виявила порушень вимог законодавства, встановлених стандартів, норм та правил. Відповідачі не вказують, що 01.08.2011 Кіровоградським окружним адміністративним судом вже розглядалося питання правомірності віднесення земельних ділянок по проїзду Підлісному до земель житлової та громадської забудови, та було ухвалено відповідну постанову у справі №2а-1606/10/1170. В межах розгляду справи №2а-1606/10/1170 було встановлено, що станом на 06.11.2008 земельні ділянки по проїзду ОСОБА_3 вже відносилися до категорії землі житлової та громадської забудови, по угіддях землі зелених насаджень загального користування та землею рекреаційного призначення не була. Представник позивача вважає, що посилання на те, що генеральний план м. Кіровограда (м. Кропивницького) визначає належність земельної ділянки №3510100000:04:046:0084 до територій з функціональним призначенням Р-2 (рекреаційної зони активного відпочинку) спростовуються належними та допустимими письмовими доказами. Доказів протилежного відповідачами не надано. Представник позивача зазначає, що документ, на який посилається відповідач-1 і на підставі якого було прийнято оскаржуване рішення №2456 від 17.09.2013 був складений та затверджений без урахування рішення Кіровоградської міської ради від 26.09.2006 №112, яким затверджено проект планування житлового масиву з продовженням проїзду Підлісного, без урахування рішення десятої сесії п`ятого скликання Кіровоградської міської ради від 16.09.2008 №1259 “Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_4 ” та без урахування того факту, що ОСОБА_4 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, що є прямим порушенням вимог ст.18 Закону №3038-VI, оскільки земельна ділянка, власником якої на сьогоднішній день є позивач, була віднесена до земель житлової та громадської забудови як було встановлено рішенням Кіровоградської міської ради №112 від 26.09.2006 “Про розгляд звернень юридичних та фізичних осіб з питань регулювання земельних відносин”. Крім того, при розробці вказаної документації не було враховано постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.08.2011 у справі №2а-1606/10/1170 у межах якого було з`ясовано що земельні ділянки по проїзду Підлісному станом на 06.11.2008 вже відносилися до категорії землі житлової та громадської забудови; рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.04.2013 у справі №1109/10742/12 про скасування державних актів; ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 02.08.2013 у цій же справі. Представник наголошує на тому, що позивач, як користувач земельної ділянки, за умови використання ним цієї земельної ділянки в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства, не може бути обмежений у праві користуватися цією земельною ділянкою, у тому числі у праві на її забудову, оскільки земельна ділянка набута на законних підставах у визначений законом спосіб із встановленим цільовим призначенням. На переконання представника позивача, не заслуговують на увагу доводи відповідача-1 з посиланням на постанову ВС у справі №600/3670/22-а, оскільки у справі №340/7334/25 інший предмет та підстави позову.
Представником відповідачів подано заперечення на відповідь на відзив (а.с.118-122) у яких зазначено, що у поданій позивачем відповіді на відзив не наведено жодних нових обставин чи доказів, які б уточнювали, доповнювали або спростовували позицію відповідача чи впливали на встановлені у справі фактичні дані. Представник відповідачів зауважує, що позивач посилається на рішення Кропивницької міської ради щодо передачі у власність спірної земельної ділянки з відповідним цільовим призначенням, а також на судові рішення, пов`язані з такими правовідносинами. Водночас зазначені обставини не змінюють правової природи спору та не мають визначального значення для його вирішення. Ключовим є те, що будь-які рішення органу місцевого самоврядування у сфері земельних відносин повинні прийматися виключно з дотриманням вимог чинного містобудівного законодавства, зокрема відповідності затвердженому генеральному плану міста, плану зонування території та іншій містобудівній документації. Документи та аргументи, наведені позивачем у відповіді на відзив, не містять будь-якої новизни та фактично повторюють доводи, які вже були предметом дослідження в межах позову. Вони жодним чином не спростовують визначального принципу: реалізація власником права на забудову земельної ділянки можлива виключно за умови безумовного дотримання вимог містобудівної документації та містобудівного законодавства. Крім того, судові рішення, на які посилається позивач, не містять правової оцінки питання щодо можливості здійснення забудови земельної ділянки з кадастровим номером 3510100000:04:046:0084 з урахуванням її цільового призначення та існуючої містобудівної документації. Отже, вважає, що такі рішення не мають преюдиційного значення для цього спору і не можуть розглядатися як доказ на користь позивача. Представник відповідачів вказує, що наведені позивачем у відповіді на відзив доводи не впливають на встановлення обставин справи, не спростовують правової позиції відповідача. Реалізація права власника земельної ділянки на її забудову можлива лише за умови дотримання вимог містобудівного законодавства, зокрема – після отримання, зокрема будівельного паспорта. Правова позиція/висновки, викладені у постанові від 29.01.2025 у справі №600/3670/22-а Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, підтверджує пріоритет дотримання вимог містобудівного регулювання над правом власника земельної ділянки на її забудову. Суд визнав правомірною відмову виконавчого органу міської ради у видачі будівельного паспорта, оскільки запропоновані наміри забудови не відповідали містобудівним обмеженням, визначеним у затвердженій містобудівній документації, зокрема у плані зонування території. Це свідчить про те, що право власності (або право користування) на земельну ділянку не гарантує безумовної можливості її забудови, якщо така забудова суперечить стратегічним документам просторового планування, які визначають допустимі види використання території, її функціональне призначення, граничні параметри забудови тощо. Такий підхід спрямований на забезпечення збалансованого розвитку територій, дотримання принципів законності, пропорційності та справедливості у сфері містобудування. 

Ухвалою судді від 03.11.2025 адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків (а.с.29). 
Ухвалою судді від 24.11.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, на 18.12.2025 призначено підготовче провадження, витребувано докази. (а.с.36-37)
18.12.2025 підготовче засідання не відбулося у зв`язку з відсутністю електроенергії, розгляд справи перенесено 16.01.2026 (а.с.116, 117)
Ухвалою суду 16.01.2026 витребувано докази та відкладено підготовче засідання до 10.02.2026 року. (а.с.131-132)
Ухвалою суду від 10.02.2026 закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду по суті на 26.02.2026 (а.с.171).
26.02.2026 підготовче засідання не відбулося у зв`язку з відсутністю електроенергії, розгляд справи перенесено 10.03.2026 (а.с.172, 173)
10.03.2026 у судовому засіданні заслухано пояснення представників сторін та вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження. (а.с.190)
Дослідивши подані позивачем та відповідачами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.
ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 15.11.2024, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Драною І.В., зареєстрованим у реєстрі за №4299, придбала у ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 0,1 га в межах згідно з планом, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 3510100000:04:046:0084 з цільовим призначенням – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.7-9).
05.05.2025 позивачка звернулася до Департаменту містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради із заявою №174651 про видачу будівельного паспорта забудови земельної ділянки 3510100000:04:046:0084 на об`єкт будівництва: Нове будівництво двоповерхового житлового будинку по проїзду Підлісному в м.Кропивницький, Кіровоградська область. (а.с.69-71)
Департаментом містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради прийнято рішення про відмову у видачі містобудівних умов та обмежень №А3632093681328063732 від 14.05.2025 (реєстраційний номер документу в ЄДЕССБ ВР01:2093-6813-3645-2342), яким відмовлено у наданні будівельного паспорта забудови земельної ділянки відповідно до пункту 2.4 Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №103 від 05.07.2011, а саме: невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам (а.с.66-67). Рішення обґрунтовано тим, що зазначена земельна ділянка відповідно до містобудівної документації: генерального плану міста, затвердженого рішенням міської ради від 12.09.2000 р. №627 “Про затвердження генерального плану м. Кіровограда” розташована на території лісопарків; плану зонування території міста, затвердженого рішенням міської ради від 17.09.2013 №2456 “Про затвердження містобудівної документації “План зонування території м. Кіровограда”, земельна ділянка віднесена до зони Р-2 – рекреаційної зони активного відпочинку. Зони активного відпочинку призначаються для виконання активних рекреаційних функцій. До них належать міські території загального користування з відповідними об`єктами для активного відпочинку населення та громадські центри. Будівництво житлових будинків в зонах активного відпочинку Р-2 не передбачено. 
Так, позивач оскаржує рішення Кіровоградської міської ради від 17.09.2013 №2456 “Про затвердження містобудівної документації “План зонування території м. Кіровограда” в частині затвердження містобудівної документації “План зонування території міста Кіровограда”, якою віднесено земельну ділянку площею 0,1 га по проїзду Підлісному у м. Кропивницькому з кадастровим №3510100000:04:046:0084 до територій з функціональним призначенням Р-2 (рекреаційної зони активного відпочинку) та дії Департаменту містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради щодо відмови у наданні будівельного паспорта забудови земельної ділянки за заявою ОСОБА_1 від 05.05.2025.
Суд враховує, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.10.2019 у справі №522/22780/16-а, рішення міської ради “Про затвердження плану зонування території (зонінгу) міста…” стосується неперсоніфікованих осіб: органів державної влади та місцевого самоврядування, забудовників, якими можуть виступати як фізичні, так і юридичні особи. Здатність правового акта поширювати свою чинність хоч і на певне коло, однак неперсоніфікованих осіб – є ознакою нормативності.
Таким чином, зазначена справа розглядається за правилами статей 264, 265 КАС України.
Частиною 3 статті 264 КАС України передбачено, що нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності.
Відповідно до ч.2 ст.264 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.
У постанові Верховного Суду від 11.09.2023 року у справі №320/258/19 сформовано правовий висновок, що положення частини 2 статті 264 КАС України “право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт” слід розуміти як запровадження у процесуальному законодавстві України (з деякими особливостями, які зобов`язують особу довести у суді, що такий акт стосується її інтересів) доктрини actio popularis (з лат. - “суспільна дія”), згідно з якою позов може бути подано в інтересах “публічного порядку, законності” (без обов`язку позивача доводити при зверненні до суду, що відповідне рішення суб`єкта владних повноважень вже та безпосередньо зачіпає права та свободи такого позивача).
Право ініціювати у суді справу (locus standi) про визнання протиправним та нечинним рішення суб`єкта владних повноважень, яке володіє ознаками нормативно-правового акта ґрунтується, фактично, на зазначеному статусі оскаржуваного акта. Відмова у доступі до суду особи у такій категорії спорів може призвести до ситуації, за якої рішення суб`єктів владних повноважень, що володіє ознаками нормативно-правового акта, буде залишатися поза межами судового контролю.
Судом встановлено, що рішення Департаменту містобудування та архітектури Кропивницької міської ради №А3632093681328063732 від 14.05.2025 про відмову позивачці у видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки 3510100000:04:046:0084, обґрунтовано тим, що така земельна ділянка генерального плану міста, затвердженого рішенням міської ради від 12.09.2000 р. №627 “Про затвердження генерального плану м. Кіровограда” розташована на території лісопарків; плану зонування території міста, затвердженого рішенням міської ради від 17.09.2013 р. №2456 “Про затвердження містобудівної документації “План зонування території м. Кіровограда”, земельна ділянка віднесена до зони Р-2 – рекреаційної зони активного відпочинку.
Отже, суд дійшов висновку, що рішення двадцять восьмої сесії шостого скликання Кіровоградської міської ради від 17.09.2013 №2456 “Про затвердження містобудівної документації “План зонування території міста Кіровограда” є таким, що застосоване до позивача як власника земельної ділянки 3510100000:04:046:0084, з дня прийняття рішення Департаменту містобудування та архітектури Кропивницької міської ради №А3632093681328063732 від 14.05.2025 про відмову у видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки.
Закон України “Про регулювання містобудівної діяльності” від 17.02.2011 №3038-VI (далі - Закон №3038-VI) встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.
Згідно із пунктами 1, 2, 7, 9 частини першої статті 1 Закону №3038-VI, будівництво - нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт об`єкта будівництва; генеральний план населеного пункту - одночасно містобудівна документація на місцевому рівні та землевпорядна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту; містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій; план зонування території (зонінг) - документація, що є складовою комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади або генерального плану населеного пункту і визначає умови та обмеження використання території у межах визначених функціональних зон.
Частиною другою статті 5 Закону № 3038-VI передбачено, що вимоги містобудівної документації є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами містобудування.
Відповідно до частини 1 статті 6 Закону №3038-VI, управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.
Згідно ч.ч.1, 2 ст.16 Закону №3038-VI планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження комплексних планів просторового розвитку територій територіальних громад, генеральних планів населених пунктів і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.
Містобудівна документація на місцевому рівні розробляється з урахуванням відомостей Державного земельного кадастру на актуалізованій картографічній основі у цифровій формі в державній системі координат у формі електронних документів, що містять базові і тематичні геопросторові дані.
Порядок обміну інформацією між містобудівним кадастром та Державним земельним кадастром встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Містобудівна документація на місцевому рівні може бути оновлена за рішенням місцевих рад.
Оновлення містобудівної документації передбачає:
1) актуалізацію картографо-геодезичної основи;
2) перенесення з паперових носіїв у векторну цифрову форму;
3) приведення містобудівної документації у відповідність із вимогами законодавства в частині формату зберігання та оброблення даних.
Обмеження у використанні земель (територій), визначені комплексним планом просторового розвитку території територіальної громади, генеральним планом населеного пункту, детальним планом території, підлягають внесенню до містобудівного кадастру, а також Державного земельного кадастру в порядку, встановленому Законом України “Про Державний земельний кадастр”.
Відповідно до ч.5 ст.16 Закону №3038-VI обмеження у використанні земель (територій), визначені комплексним планом просторового розвитку території територіальної громади, генеральним планом населеного пункту, детальним планом території, підлягають внесенню до містобудівного кадастру, а також Державного земельного кадастру в порядку, встановленому Законом України "Про Державний земельний кадастр» .
Генеральний план населеного пункту є одночасно видом містобудівної документації на місцевому рівні та документацією із землеустрою і призначений для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. Обов`язковою складовою генерального плану населеного пункту є план зонування території цього населеного пункту. Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. (ч.ч.1, 2, 3 ст.17 Закону №3038-VI)
Згідно ч.10 ст.17 Закону №3038-VI до складу генерального плану населеного пункту обов`язково включаються планувальні рішення детальних планів територій (у тому числі формування земельних ділянок), на яких планується розміщення:
за рахунок державного або місцевого бюджету: об`єктів соціальної інфраструктури (освіти, охорони здоров`я, культури, житлово-комунального господарства); об`єктів, передбачених Генеральною схемою планування території України та схемою планування області; об`єктів, для розташування яких відповідно до закону може здійснюватися примусове відчуження земельних ділянок з мотивів суспільної необхідності (якщо розташування таких об`єктів передбачено генеральним планом населеного пункту);
інших об`єктів, визначених замовником у завданні на проектування.
Після затвердження генерального плану населеного пункту відомості про такі земельні ділянки підлягають внесенню до Державного земельного кадастру.
Проектні рішення генерального плану населеного пункту повинні включати межі та правові режими всіх режимоутворюючих об`єктів та всіх обмежень у використанні земель (у тому числі обмежень у використанні земель у сфері забудови), встановлених до або під час розроблення проекту генерального плану (у тому числі межі та правові режими територій і об`єктів природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду, прибережних захисних смуг, водоохоронних зон, пляжних зон, інших охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель).
Статтею 18 Закону №3038-VI визначено, що план зонування території розробляється у складі комплексного плану, генерального плану населеного пункту з метою визначення умов та обмежень використання території у межах визначених функціональних зон. До затвердження генерального плану населеного пункту в межах території територіальної громади, щодо якої затверджено комплексний план (якщо обов`язковість розроблення генерального плану населеного пункту визначена рішенням про затвердження комплексного плану), межі функціональних зон та функціональне призначення територій у такому населеному пункті визначаються комплексним планом.
План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій, запобігання надмірній концентрації населення і об`єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об`єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів та підлягає стратегічній екологічній оцінці.
План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.
Зонування території здійснюється з дотриманням таких вимог: 1) урахування попередніх рішень щодо планування і забудови території; 2) виділення зон обмеженої містобудівної діяльності; 3) відображення існуючої забудови територій, інженерно-транспортної інфраструктури, а також основних елементів планувальної структури територій; 4) урахування місцевих умов під час визначення функціональних зон; 5) установлення для кожної зони дозволених і допустимих видів використання територій для містобудівних потреб, умов та обмежень щодо їх забудови; 6) узгодження меж зон з межами територій природних комплексів, смугами санітарно-захисних, санітарних, охоронних та інших зон обмеженого використання земель, червоними лініями; 7) відображення меж прибережних захисних смуг і пляжних зон водних об`єктів; 8) відображення обмежень (у тому числі меж) використання приаеродромної території, встановлених відповідно до Повітряного кодексу України.
Параметри використання території та будівель, запропонованих для розташування у межах декількох земельних ділянок або окремої земельної ділянки, зокрема функціональне призначення, граничні поверховість та площа забудови, можливе розміщення на ділянці, є обов`язковими для врахування під час зонування відповідної території.
Внесення змін до плану зонування території допускається за умови їх відповідності іншим положенням генерального плану населеного пункту, комплексного плану (за наявності).
Такі зміни розробляються, узгоджуються та затверджуються в порядку, визначеному цим Законом для розроблення, узгодження та затвердження комплексного плану, генерального плану населеного пункту.
За порушення вимог, встановлених планом зонування території, фізичні та юридичні особи несуть відповідальність відповідно до закону.
Відповідно до ч.1 ст.25 Закону №3038-VI режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється містобудівною документацією на місцевому рівні.
Згідно частин 1, 2, 4 статті 26 Закону №3038-VI, забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва. Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.
Статтею 27 Закону №3038-VI передбачено, що забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт).
Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 500 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки.
Будівельний паспорт складається з текстових та графічних матеріалів.
За наявності плану зонування території розроблення будівельного паспорта здійснюється на його підставі.
Проектування на підставі будівельного паспорта здійснюється без отримання містобудівних умов та обмежень. Для об`єктів, зазначених у частині першій цієї статті, розроблення проекту будівництва здійснюється виключно за бажанням замовника.
Надання будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідної заяви та пакета документів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.
Порядок видачі будівельного паспорта визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.
Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 05.07.2011 №103 затверджено Порядок видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, який призначений для використання уповноваженими органами містобудування та архітектури та іншими суб`єктами містобудування при вирішенні питань забудови присадибних, дачних і садових земельних ділянок (пункт 1.1).
Згідно із пунктом 1.2 цього Порядку, будівельний паспорт забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт) визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 500 квадратних метрів, господарських будівель, споруд, гаражів, елементів інженерного захисту, благоустрою та озеленення на земельній ділянці. 
Розроблення будівельного паспорта здійснюється відповідно до містобудівної документації на місцевому рівні. (п.1.4. Порядку №103)
Відповідно до положень 2.1 Порядку №103 будівельний паспорт видається уповноваженим органом з питань містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження заяви на видачу будівельного паспорта за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку, до якої додаються: копія документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію, або заповіту, у разі якщо речове право на земельну ділянку не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, у разі якщо право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (у разі здійснення реконструкції, капітального ремонту); згода співвласника (співвласників) об`єкта нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці (у разі здійснення реконструкції, капітального ремонту) (за умови перебування у спільній власності); схема намірів забудови земельної ділянки (місце розташування будівель та споруд на земельній ділянці, відстані до меж сусідніх земельних ділянок та розташованих на них об`єктів, інженерних мереж і споруд, фасади та плани поверхів об`єктів із зазначенням габаритних розмірів, перелік систем інженерного забезпечення, у тому числі автономного, що плануються до застосування, тощо), за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку; проектна документація (за наявності); згода співвласника (співвласників) земельної ділянки на забудову (у разі розміщення нових об`єктів) (за умови перебування у спільній власності); інформація про наявність у межах земельної ділянки режимоутворюючих об`єктів культурної спадщини та обмеження у використанні земельної ділянки у разі здійснення нового будівництва об`єкта (за наявності). 
Копії документів, що подаються для отримання будівельного паспорта, засвідчуються замовником (його представником).
Документи подаються уповноваженому органу з питань містобудування та архітектури з урахуванням вимог статті 26-1 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” та Порядку ведення Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 2021 року № 681: 
1) в електронній формі через електронний кабінет Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (далі – електронний кабінет) або іншу державну інформаційну систему, інтегровану з електронним кабінетом, користувачем якої є замовник та відповідний уповноважений орган з питань містобудування та архітектури;
2) у паперовій формі особисто замовником (у тому числі через центри надання адміністративних послуг) або поштовим відправленням з описом вкладення.
Пунктом 2.3 Порядку №103 визначено, що уповноважений орган з питань містобудування та архітектури на підставі отриманих документів визначає відповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам чинної містобудівної документації на місцевому рівні, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, будівельним нормам і правилам. 
Поряд з цим, згідно п.2.4 Порядку №103 пакет документів для видачі будівельного паспорта або внесення змін до нього повертається уповноваженим органом з питань містобудування та архітектури замовнику з таких підстав: неподання повного пакета документів, визначених пунктом 2.1 або 2.2 цього розділу; невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, будівельним нормам і правилам; подання замовником заяви в довільній формі про відмову від отримання будівельного паспорта.
Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що реалізація права на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог, зокрема, містобудівної документації на місцевому рівні. Генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. План зонування території належить до одного із визначених законом видів містобудівної документації і визначає умови та обмеження використання території у межах визначених функціональних зон. Відповідно вирішення уповноваженим органом питання щодо видачі будівельного паспорта повинно здійснюватися з врахуванням встановлених на місцевому рівні умов та обмежень використання території для містобудівних потреб.
Будівельний паспорт видається на підставі містобудівної документації на місцевому рівні при зверненні замовника до уповноваженого органу з питань містобудування та архітектури із заявою та пакетом документів для видачі будівельного паспорта. При цьому підставою для повернення замовнику пакету документів для видачі будівельного паспорта є, зокрема невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, будівельним нормам і правилам. Невідповідність намірів забудови означає, що запланований для будівництва об`єкт не відповідає вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, тобто затвердженим текстовим та графічним матеріалам з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій конкретного населеного пункту.
Рішенням сімнадцятої сесії двадцять третього скликання Кіровоградської міської ради від 12.09.2000 №627 “Про затвердження генерального плану м. Кіровограда” затверджено генеральний план м.Кіровограда. Розроблений Українським державним інститутом проектування міст Діпромісто” (а.с.137-151).
Рішенням двадцять восьмої сесії шостого скликання Кіровоградської обласної ради від 17.09.2013 №2456 “Про затвердження містобудівної документації “План зонування території міста Кіровограда” затверджено містобудівну документацію “План зонування території міста Кіровограда” (а.с.49).
Постановою Верховної Ради України “Про приведення назви міста Кіровоград Кіровоградської області у відповідність із вимогами Закону України “Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки” від 14.07.2016 р. №1468-VIII перейменовано місто Кіровоград Кіровоградської області на місто Кропивницький.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до Департаменту містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради із заявою №174651 про видачу будівельного паспорта забудови земельної ділянки 3510100000:04:046:0084 на об`єкт будівництва: Нове будівництво двоповерхового житлового будинку по проїзду Підлісному в м.Кропивницький, Кіровоградська область. (а.с.69-71, 86)
Земельна ділянка з кадастровим номером 3510100000:04:046:0084 належить на праві власності ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу, посвідченого 15.11.2024 приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Драною І.В., зареєстрованим у реєстрі за №4299 (а.с.7-9). Зазначена земельна ділянка придбана у ОСОБА_2 , яка набула її на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії КР №023848, виданого 30.10.2008 Управлінням земельних ресурсів у місті Кіровограді на підставі рішення сесії Кіровоградської міської ради від 16.09.2008 №1259, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за №010838700439, зареєстрованого в Поземельній книзі 18.05.2012 за №3510100000040460084302 та свідоцтва на право на спадщину за законом, виданого Бабіч Л.Ю., приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу 14.05.2012 за реєстровим №549.
Судом встановлено, що пунктами 86, 87 рішення четвертої сесії п`ятого скликання Кіровоградської міської ради від 26.09.2006 №112 “Про розгляд звернень юридичних та фізичних осіб з питань регулювання земельних відносин” затверджено проект планування житлового масиву з продовженням проїзду Підлісного, розроблений під забудову індивідуальними житловими будинками та погоджений контролюючими службами міста: управлінням містобудування, архітектури, екології та земельних відносин, міським управлінням земельних ресурсів, головним державним лікарем м.Кіровограда, міською районною екологічною інспекцією, відділом охорони культурної спадщини управління культури ОДА згідно зі схемою планування, що додається. Визначено категорію земель як землі житлової та громадської забудови (запасу), склад угідь під проектними присадибними ділянками – одно- та двоповерхової житлової забудови, під проектними ділянками для ведення садівництва – рілля, проектними вулицями – вулиць, набережних, площ. Надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність громадянам міста Кіровограда за рахунок земель запасу по проїзду ОСОБА_3 згідно зі схемою планування, розробленою під забудову індивідуальними житловими будинками для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та ведення садівництва згідно з додатком 2, зокрема ОСОБА_4 (площа земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) 1000 м2 (а.с.14-26, 152-162)
Рішенням десятої сесії п`ятого скликання Кіровоградської міської ради від 16.09.2008 №1259 “Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_4 ” затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, акт визначення збитків та передано ОСОБА_4 у власність земельну ділянку по проїзду Підлісному загальною площею 2200 кв.м, з них: 1000,00 кв. м (землі одно- та двоповерхової житлової забудови) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), 1200 кв. м (рілля) для ведення садівництва за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі (а.с.25зв.).
Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-99459436-2026 від 09.02.2026 встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 3510100000:04:046:0084, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відноситься до категорії земель – землі житлової та громадської забудови, вид цільового призначення земельної ділянки – для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель та зареєстрована у Кіровоградському районному відділі КРФ ДП “ЦДЗК при Держкомземі України” 30.10.2008. (а.с.164-169).
Рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 11.04.2013 у справі №1109/10742/12 за позовом прокурора м.Кіровограда в інтересах Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області до ОСОБА_2 про визнання недійсним державного акта на право власності на землю та скасування його державної реєстрації, у задоволенні позову відмовлено (а.с.103-112).
З огляду на викопіювання із схеми планувальних обмежень м.Кіровограда (м.Кропивницького) (наданого відповідачем), встановлено, що земельна ділянка розташована у зоні Р-2 (рекреаційні зони активного відпочинку) (а.с.81).
Рекреаційні зони активного відпочинку Р-2 призначаються для виконання активних рекреаційних функцій. До них належать міські території загального користування з відповідними об`єктами для активного відпочинку населення та громадські центри. Переважні види використання земельних ділянок: стадіони та фізкультурні майданчики; човнові станції, яхтові клуби; готелі; спеціалізовані спортзали; басейни (криті та відкриті); озеленені території; водно-оздоровчі комплекси; будівлі та споруди адміністративного та господарського призначення. Супутні переважним видам: споруди комунальної та інженерно-технічної інфраструктури, необхідні для обслуговування даної зони; окремі адміністративно-господарські будівлі; відкриті автостоянки для легкових автомобілів; громадські вбиральні; тимчасові павільйони і кіоски для будь-яких видів роздрібної торгівлі і обслуговування; кафе, заклади харчування, торгівлі та сервісного обслуговування; пункти прокату спортивного інвентарю; відповідно обладнані експозиційні зони, що встановлюються адміністрацією. Основні види використання можуть здійснюватися лише за умови, що така діяльність не суперечить цільовому призначенню територій та об`єктів природно-заповідного фонду, встановленим вимогам щодо охорони, відтворення та використання їх природних комплексів та окремих об`єктів.
Водночас, судом встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 3510100000:04:046:0084 відноситься до категорії земель – землі житлової та громадської забудови, вид цільового призначення земельної ділянки – для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що відображено у Державному земельному кадастрі.
Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №3038-VІ, Зміна функціонального призначення територій не тягне за собою припинення обмежень у використанні земель, а також припинення права власності або права користування земельними ділянками, які були передані (надані) у власність чи користування до встановлення нового функціонального призначення територій, а також не тягне за собою обов`язковості зміни виду цільового призначення земельної ділянки незалежно від того, чи належить цей вид до переліку видів цільового призначення, встановлення яких є можливим у межах такої зони.
При цьому, забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.
За правилами пункту «а» частини першої статті 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням.
Стаття 1 Закону України від 22.05.2003 №858-IV «Про землеустрій» (далі - Закон № 858-IV) містить визначення поняття «цільове призначення земельної ділянки», згідно з яким це допустимі напрями використання земельної ділянки відповідно до встановлених законом вимог щодо використання земель відповідної категорії та визначеного виду цільового призначення; 
Таким чином, цільове призначення конкретної земельної ділянки фіксується у рішенні уповноваженого органу про передачу її у власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право на земельну ділянку.
За приписами статті 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії:
а) землі сільськогосподарського призначення;
б) землі житлової та громадської забудови;
в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення;
г) землі оздоровчого призначення;
ґ) землі рекреаційного призначення;
д) землі історико-культурного призначення;
е) землі лісогосподарського призначення;
є) землі водного фонду;
ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення.
Частиною 3 статті 20 Земельного кодексу України передбачено, що категорія земель та вид цільового призначення земельної ділянки визначаються в межах відповідного виду функціонального призначення території, передбаченого затвердженим комплексним планом просторового розвитку території територіальної громади або генеральним планом населеного пункту.
Згідно з ч.ч.4, 5 ст.20 Земельного кодексу України при внесенні до Державного земельного кадастру відомостей про встановлення або зміну цільового призначення земельної ділянки належність земельної ділянки до відповідної функціональної зони визначається за даними Державного земельного кадастру.
Відомості про цільове призначення земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру.
Класифікатор видів цільового призначення земельних ділянок, видів функціонального призначення територій та співвідношення між ними, а також правила його застосування з визначенням категорій земель та видів цільового призначення земельних ділянок, які можуть встановлюватися в межах відповідної функціональної зони, затверджуються Кабінетом Міністрів України. Зазначені класифікатор та правила використовуються для ведення Державного земельного кадастру і містобудівного кадастру.
Віднесення земельних ділянок до певних категорії та виду цільового призначення земельних ділянок має відповідати класифікатору та правилам, зазначеним в абзаці першому цієї частини.
Частиною 10 статті 20 Земельного кодексу України передбачено, що включення земельної ділянки із визначеним видом цільового призначення до меж функціональної зони не тягне за собою обов`язковості зміни виду її цільового призначення незалежно від того, чи належить цей вид до переліку видів цільового призначення, визначення яких є можливим у межах такої зони.
Статтею 180 Земельного кодексу України визначено, що зонування земель здійснюється в межах територій територіальних громад.
При зонуванні земель встановлюються вимоги щодо допустимих видів забудови та іншого використання земельних ділянок у межах окремих зон.
Зонування земель здійснюється відповідно до закону.
Відповідно до підпункту “в” пункту 5 розділу 2 Плану зонування території міста Кіровограда види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем в межах вимог, встановлених законодавством до використання земель цієї категорії, відповідно зонінгу, іншої містобудівної документації та документації із землеустрою.
Таким чином, під час розроблення плану зонування території населеного пункту як складової частини генерального плану такого населеного пункту підлягають врахуванню актуальні відомості Державного земельного кадастру, зокрема щодо категорій земель та видів цільового призначення земельних ділянок.
З огляду на зміст п.86 рішення четвертої сесії п`ятого скликання Кіровоградської міської ради від 26.09.2006 №112, у подальшому сформованій земельній ділянці з кадастровим номером 3510100000:04:046:0084 визначено категорію земель як землі житлової та громадської забудови. Така ж категорія земель у Державному земельному кадастрі під час реєстрації зазначеної земельної ділянки відображена 30.10.2008.
Отже, земельна ділянка позивача за цільовим призначенням визначена саме для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель.
Згідно із положеннями статті 38 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.
Оскільки земельна ділянка, яка належить позивачу на праві власності, за цільовим призначенням відноситься до земель житлової та громадської забудови, така земельна ділянка може використовуватись для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.
Також, суд зазначає, що стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Згідно із статями 316 - 319 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та вправі вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до статті 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.
Згідно із статтею 375 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що обов`язковими ознаками права власності на землю є володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою відповідно до закону і використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Право власника на забудову на своїй земельній ділянці здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил.
Отже, положення Закону №3038-VI, Цивільного кодексу України, відповідно до яких забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства, а власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення, мають переважне значення над містобудівною документацією місцевого рівня.
Такий правовий висновок міститься у постановах Верховного Суд від 09.02.2023 у справі №1540/3905/18, від 04.07.2023 року у справі №280/12008/21.
Також, суд вважає за необхідне звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини. У справі Графов проти України від 18 грудня 2018 року (Заява №4809/10). 37. Суд нагадує, що необхідність виправити стару “помилку” не повинна непропорційним чином втручатися у нове право, добросовісно набуте особою, яка покладалася на законність дій державного органу влади (див.,, рішення у справі “Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки” (Pincova.), заява № 36548/97, пункт 58, ЄСПЛ 2002-VIII). 
Враховуючи вищенаведене, під час розроблення та затвердження містобудівної документації “План зонування території міста Кіровограда” при визначенні функціональної зони території, на якій розташована земельна ділянка з кадастровим номером 3510100000:04:046:0084 не було враховано актуальних відомостей Державного земельного кадастру щодо категорії земель відповідно до яких зазначена земельна ділянка відноситься до земель житлової та громадської забудови.
Таким чином, суд дійшов висновку, що рішення двадцять восьмої сесії шостого скликання Кіровоградської міської ради від 17 вересня 2013 року №2456 “Про затвердження містобудівної документації “План зонування території міста Кіровограда” в частині затвердження містобудівної документації “План зонування території міста Кіровограда”, якою земельну ділянку з кадастровим номером 3510100000:04:046:0084 віднесено до територій з функціональним призначенням Р-2 – рекреаційної зони активного відпочинку є необґрунтованим, у зв`язку з чим у цій частині підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Разом з тим, на час звернення ОСОБА_1 із заявою від 05.05.2025 про видачу будівельного паспорта забудови земельної ділянки 3510100000:04:046:0084 на об`єкт будівництва: Нове будівництво двоповерхового житлового будинку по проїзду Підлісному в м.Кропивницький, Кіровоградська область та прийняття Департаментом містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради рішення №А3632093681328063732 від 14.05.2025 про відмову у видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки та повернення пакету документів, земельна ділянка з кадастровим номером 3510100000:04:046:0094 відповідно до Плану зонування території м. Кіровограда, затвердженого рішенням Кіровоградської міської ради від 17.09.2013 №2456, була включена до території з функціональним призначенням Р-2 – рекреаційної зони активного відпочинку, у зв`язку з чим, намір забудови земельної ділянки не відповідав визначеним видам забудови в межах таких зон, а тому в Департаменту містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради була наявною підстава для повернення пакету документів, передбачена пунктом 2.4 розділу ІІ Порядку №103.
Таким чином, рішення Департаменту містобудування та архітектури Кропивницької міської ради №А3632093681328063732 від 14.05.2025 про відмову у видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки та повернення пакету документів прийнято обґрунтовано, з дотриманням усіх засад передбачених ч.2 ст.2 КАС України, а тому позовна вимога в цій частині задоволенню не підлягає.
Також не підлягає задоволенню і похідна позовна вимога про зобов`язання Департаменту містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу будівельного паспорта забудови земельної ділянки площею 0,1 га по проїзду Підлісному у м.Кропивницькому з кадастровим №3510100000:04:046:0084.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3633,60 грн (а.с.27), тому суд стягує на користь позивача документально підтверджені судові витрати (судовий збір) пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань Кропивницької міської ради, якою прийнято протиправне рішення.
Окрім того, позивач просить стягнути з відповідачів витрати на правничу допомогу у сумі 42485 грн. (а.с.181-182)
Представником відповідачів подано клопотання про зменшення судових витрат. (а.с.82-84)
Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.132 КАС України).
Частинами першою, другою статті 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.
Так, згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Водночас, частинами четвертою, п`ятою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Разом з тим, відповідно до частин шостої та сьомої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Згідно з ч.ч.7, 9 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).
З вимог статті 134 КАС України вбачається, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Цей висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16, від 11 червня 2019 року у справі №826/841/17.
Статтею 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” від 05.07.2012 №5076-VI встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
У справі “East/West Alliance Limited” проти України” Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
У пункті 269 вказаного рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі “Іатрідіс проти Греції” (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
До того ж, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі ''Лавентс проти Латвії'' зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Представник позивача надав суду документи, які підтверджують розмір витрат позивача на правничу допомогу адвоката на загальну суму 42485 грн. Так, надано копії: договору про надання правничої допомоги від 11.06.2025, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Суліменко Т.А. (а.с.183-184); додаткової угоди №1 від 11.06.2025 до договору про надання правничої допомоги (а.с.185); додатку 1 до договору від 11.06.2025 щодо переліку і вартості послуг (правової допомоги) (а.с.186-187); розрахункових квитанцій: серії ААБГ №008292 від 19.01.2026 на суму 3026 грн (за клопотання про витребування доказів), серії ААБГ №008283 від 27.10.2025 на суму 18000 грн (оплата гонорару), серії ААБГ №008294 від 05.02.2026 на суму 4324 грн (за адвокатський запит), серії ААБГ №008287 на суму 18000 грн (за відповідь на відзив), серії ААБГ №008295 на суму 2594 грн (за судові засідання). 
Вирішуючи питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд, враховуючи предмет спору, виходячи із критеріїв, визначених частинами 3, 5 статті 134, частиною 9 статті 139 КАС України, часткове задоволення позову, клопотання відповідачів про зменшення судових витрат, з дотриманням принципів розумності, обґрунтованості, дійсності та співмірності, вважає, що на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 14161,67 грн.
Керуючись ст.ст.132, 139, 143, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, - 
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Департаменту містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради (25006, м. Кропивницький, вул. Тараса Карпи, 68, каб.329, код ЄДРПОУ 45215157), Кропивницької міської ради (25006, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 41, код ЄДРПОУ 26241020) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення двадцять восьмої сесії шостого скликання Кіровоградської міської ради від 17 вересня 2013 року №2456 “Про затвердження містобудівної документації “План зонування території міста Кіровограда” в частині затвердження містобудівної документації “План зонування території міста Кіровограда”, якою земельну ділянку з кадастровим номером 3510100000:04:046:0084 віднесено до територій з функціональним призначенням Р-2 – рекреаційної зони активного відпочинку.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати: на сплату судового збору в сумі 1211,20 грн, на правничу допомогу у сумі 14161,67 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Кропивницької міської ради (ЄДРПОУ 26241020).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду Т.М. КАРМАЗИНА