ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2026	Справа № 910/15693/25	

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні господарську справу
за позовною заявою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» 
до Фізичної особи-підприємця Грицака Максима Володимировича 
про стягнення 54 429,42 грн

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» (далі - КП «Київкомунсервіс», позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Грицака Максима Володимировича (далі - ФОП Грицак М.В., відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 54 429,42 грн за договором про надання послуг № Вп-17524-П від 25.04.2019.
Позов обґрунтований тим, що відповідач порушив умови вказаного договору в частині сплати вартості послуг, наданих позивачем, у зв`язку з чим у ФОП Грицака М.В. утворилася заборгованість.
У позові КП «Київкомунсервіс» просить стягнути з відповідача основну заборгованість у сумі 44 748,16 грн., пеню в сумі 2 572,47 грн, інфляційні втрати в сумі 5 422,29 грн та 3% річних в сумі 1 686,50 грн, що разом складає 54 429,42 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.01.2026 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.
Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у строк, визначений законом, відзиву не надав, його позиція щодо заявлених вимог суду невідома. Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Ураховуючи, що відповідач не скористався наданим йому правом у межах визначеного законом процесуального строку на подання відзиву, суд дійшов висновку про можливість вирішення спору за відсутності відзиву відповідача.
Отже, розглянувши позовні вимоги та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Установлено, що 25.04.2019 між КП «Київкомунсервіс» (виконавець) та ФОП Грицак М.В. (замовник) був укладений договір про надання послуг з вивезення побутових відходів № ВП-17524-П (далі - договір), за умовами якого виконавець зобов`язується надавати замовнику послуги з вивезення (збирання, зберігання, перевезення, утилізації, захоронення) твердих побутових відходів (далі - ТПВ), що утворюються на об`єкті замовника, розташованого за фактичною адресою: м. Київ, вул. Івана Мазепи, 3А, а замовник зобов`язується прийняти і своєчасно оплатити послуги (п. 1.1 договору).
Згідно з п. 1.2 договору кількість (обсяг) побутових відходів, що підлягає вивезенню по факту утворення ТПВ, становить 4,4 м. куб. в місяць.
Відповідно до п. 2.1 договору тариф на послуги, передбачені пунктом 1.1 цього договору, встановлено розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 450 від 18.03.2019 «Про внесення змін до тарифів на послугу з вивезення твердих побутових відходів з урахуванням операцій поводження з побутовими відходами (збирання, перевезення, знешкодження, захоронення), що надає КП «Київкомунсервіс», як виконавець цих послуг. Тариф на послуги за цим договором становить 234,22 грн (з ПДВ за 1 м куб.), вартість послуг по договору в місяць - 1030,55 грн з ПДВ.
Згідно з п. 2.3 договору оплата послуг у розмірі, що вказаний у п. 2.1 даного договору з урахуванням ПДВ, здійснюється замовником протягом 5 банківських днів на розрахунковий рахунок виконавця на підставі виписаного виконавцем рахунку з моменту отримання направленого виконавцем замовнику рахунку фактури (можливе направлення в електронному вигляді через систему електронного документообігу).
Пунктом 2.5 договору передбачено, що за результатами наданих послуг виконавець направляє замовнику для підписання акти наданих послуг в двох екземплярах та податкову накладну. Акт наданих послуг підписується щомісячно до 15 числа місяця, наступного за звітним. Після підписання акту наданих послуг уповноваженими представниками сторін усі суперечки щодо обсягу наданих послуг вважаються необґрунтованими. Замовник зобов`язаний протягом 5 робочих днів з дати підписання повернути вищезазначений акт наданих послуг виконавцю. Якщо замовник не повернув його протягом зазначеного терміну, акт наданих послуг вважається підписаним та вважається, що замовник не має жодних претензій до обсягів наданих послуг.
Відповідно до п. 3.7 договору замовник зобов`язується здійснювати 100 % оплату послуг на умовах, зазначених у п. 2.3 та п. 2.5 цього договору.
Цей договір вступає в силу з моменту підписання та діє до 31.12.2019. У разі, якщо жодна із сторін протягом п`ятнадцяти календарних днів до закінчення строку дії цього договору не заявить у письмовій формі (шляхом надсилання рекомендованого листа) про свій намір припинити дію даного договору та припинення дії договору не буде оформлене сторонами належним чином, то строк дії цього договору вважається автоматично продовженим на кожний наступний календарний рік (п. 7.1, 7.2 договору).
Відповідно до ч. 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч. 1 статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що визначені договором.
Судом встановлено, що на виконання умов договору позивачем були надані відповідачу послуги з вивезення ТПВ за період з грудня 2022 по листопад 2025 (включно) на загальну суму 44 748,16 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами надання послуг та відповідними рахунками на їх оплату за вказаний період.
Зазначені акти надання послуг за вказаний період були надіслані відповідачу через систему електронного документообігу M.E.Doc та отримані відповідачем, проте залишились ним не підписаними.
Водночас сам по собі факт відсутності підписаних обома сторонами актів не є визначальним для суду у формуванні висновку про невиконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати вартості наданих послуг з вивезення (збирання, зберігання, перевезення, утилізації, захоронення) твердих побутових відходів. Зокрема суд врахував умови договору, якими сторони погодили, що замовник зобов`язаний протягом 5 робочих днів з дати підписання повернути вищезазначений акт наданих послуг виконавцю. Якщо замовник не повернув його протягом зазначеного терміну, акт наданих послуг вважається підписаним та вважається, що замовник не має жодних претензій до обсягів наданих послуг.
Відтак суд вважає, що вищевказані акти були погоджені відповідачем, послуги вивезення ТПВ надані в повному обсязі, претензії замовника відсутні, а тому він зобов`язаний здійснити сплату вартості послуг згідно з направленими документами.
Крім того судом встановлено, що позивач направляв відповідачу через систему електронного документообігу M.E.Doc. скріплені електронним цифровим підписом рахунки на оплату послуг з вивезення твердих побутових відходів у період з 01.12.2022 по 30.11.2025 на загальну суму 44748,16 грн. При цьому зі змісту витягу з системи електронного документообігу M.E.Doc. вбачається, що вказані рахунки-фактури на оплату послуг були доставлені відповідачу, однак, незважаючи на отримання вказаних рахунків у передбачений договором спосіб відповідач у визначений пунктом 2.3 договору строк їх не сплатив. 
Щодо наданого позивачем акту звірки взаєморозрахунків за період з травня 2019 по листопад 2025 на суму 85 867,74 грн, то суд його відхиляє, адже в матеріалах справи відсутні відповідні акти надання послуг та рахунки на оплату за вказаний період. При цьому відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій, тобто він має інформаційний характер. Отже сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.
Зазначена правова позиція неодноразово викладалася Верховним Судом, зокрема, в постановах від 19.04.2018 у справі № 905/1198/17, від 24.10.2018 у справі № 905/3062/17, від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18, від 04.12.2019 у справі № 916/1727/17, від 21.12.2020 у справі № 916/499/20.
Таким чином судом встановлено, що у відповідача утворилася заборгованість з оплати наданих послуг з вивезення побутових відходів за період з грудня 2022 по листопад 2025 у сумі 44 748,16 грн.
З метою досудового врегулювання спору позивач неодноразово направляв на адресу відповідача претензії про сплату заборгованості за договором щодо наданих послуг з вивезення твердих побутових відходів.
Однак відповідей на вказані претензії відповідач не надав, заборгованість не сплатив, що стало підставою для звернення позивача до суду.
Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Оскільки доказів належної оплати заборгованості відповідач не надав, доводів позивача не спростував, суд дійшов висновку про те, що з ФОП Грицака М.В. підлягає стягненню основний борг у сумі 44 748,16 грн, тобто у заявленому позивачем розмірі.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Так, окрім стягнення основного боргу, позивач просив стягнути з відповідача пеню в сумі 2 572,47 грн, нараховану за прострочення зобов`язання.
Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
У пункті 4.2 договору сторони домовились, що за прострочення оплати послуг з вивезення побутових відходів за цим договором замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення.
Разом з тим суд враховує, що послуги, які надаються позивачем за договором на надання послуг з вивезення побутових відходів, є комунальними послугами, а тому їх регулювання підпадає під норми Закону України "Про житлово-комунальні послуги".
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.
Згідно з ч. 6 статті 232 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Перевіривши розрахунок позивача з урахуванням зазначених норм, суд встановив, що до стягнення з відповідача підлягає пеня в сумі 221,45 грн, тобто у меншому розмірі, ніж просив позивач.
Стосовно стягнення матеріальних втрат у вигляді інфляційної складової боргу в сумі 5 422,29 грн та 3 % річних у сумі 1 686,50 грн, нарахованих за період з 03.12.2025 по 12.12.2025, суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Зі змісту статей 612, 625 ЦК України вбачається, що право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних, які не є штрафними санкціями, є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
Тобто, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання, у нього в силу закону (ч. 2 ст. 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, а також три проценти річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За таких обставин, враховуючи встановлене судом прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, суд прийшов до висновку, що нарахування позивачем матеріальних втрат є правомірним.
Здійснивши перевірку наведених позивачем розрахунків інфляційних втрат в сумі 5 422,29 грн та 3 % річних в сумі 1 686,50 грн в межах заявлених позивачем періодів, суд дійшов висновку про те, що вони є арифметично правильними, відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають стягненню у заявлених позивачем сумах.
Таким чином, зважаючи на зроблений судом перерахунок пені, позовні вимоги КП «Київкомунсервіс» підлягають частковому задоволенню.
Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволених вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» до Фізичної особи-підприємця Грицака Максима Володимировича про стягнення 54 429,42 грн задовольнити частково.
Стягнути Фізичної особи-підприємця Грицака Максима Володимировича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 23, ідентифікаційний код 33745659) заборгованість у сумі 44 748 (сорок чотири тисячі сімсот сорок вісім) грн 16 коп., пеню в сумі 221 (двісті двадцять одна) грн 45 коп., інфляційні втрати у сумі 5 422 (п`ять тисячі чотириста двадцять дві) грн 29 коп., 3% річних у сумі 1 686 (одна тисяча шістсот вісімдесят шість) грн 50 коп. та судовий збір у сумі 2 317 (дві тисячі триста сімнадцять) грн 77 коп.
У решті позовних вимог - відмовити.
Повне судове рішення складене 10 квітня 2026 року.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.