Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2026 року Справа№200/345/26 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стойки В.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місто Львів, в. Митрополита Андрія, б. 10, ЄДРПОУ 13814885) про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - 
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в якому просив:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 047350008294 від 15.12.2025 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за заявою від 08.12.2025 року;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до пільгового стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку (згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України № 1058-IV), наступні періоди: з 24.10.2003 по 06.04.2005 — період проходження військової служби, як роботу в підземних умовах за Списком № 202 (на підставі Постанови РМ СРСР від 03.08.1972 № 590); з 01.03.2025 по 08.12.2025 — як роботу в підземних умовах на провідній професії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 (додатково 3 місяці за кожний повний рік роботи);
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати звернення із заявою — з 08 грудня 2025 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 08.12.2025 року звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно чч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Головного управління ПФУ у Львівській області № 047350008294 від 15.12.2025 Позивачу було відмовлено у призначенні пенсії через нібито відсутність необхідного пільгового стажу. Відповідач визначив пільговий стаж у розмірі 23 роки 03 місяці 24 дні.
Позивач наголошує, що на момент звернення із заявою (08.12.2025) мав повне право на призначення пенсії незалежно від віку, оскільки його реальний підземний стаж відповідає вимогам ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, вважає свої права порушеними та просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою суду від 21.01.2026 року прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, без виклику сторін. 
04.02.2026 року відповідачем надано відзив по справі, згідно змісту якого зазначено, що пільговий стаж позивача з 01.03.2025 по 08.12.2025 не підтверджений, оскільки довідка про підтвердження пільгового характеру роботи відсутня в матеріалах електронної пенсійної справи.
У тому числі відповідач вважає, що підстави для зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періоду проходження військової служби з 24.10.2003 року по 06.04.2005 року відсутні, оскільки на момент призову на строкову військову службу особа не займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
На підставі вказаного відповідач вважає позовні вимоги безпідставними.
Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України згідно з паспортом НОМЕР_2 , виданим Новогродівським МВУМВС України в Донецькій області 28 серпня 2001 року, зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 .
Згідно з записами у трудовій книжці Позивача НОМЕР_3 :
запис № 2: з 24.10.2003 по 06.04.2005 — служба в лавах Збройних Сил України;
запис № 3: з 08.06.2005 по 05.07.2005 — зарахований на заняття в навчальному пункті ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська- Західна № 1»;
запис № 4: 06.07.2005 — прийнятий учнем гірника з ремонту гірничих виробок підземним (дільниця ВТБ).
12.07.2006 р. звільнений за власним бажанням (записи №4-6).
Згідно з трудовою книжкою Позивача НОМЕР_4 :
Поточне місце роботи: 16.09.2024 р. Позивач прийнятий до ПрАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» ВП «Шахтоуправління «Першотравенське» на посаду гірника очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем в шахті (запис №1), де працює по теперішній час.
04 квітня 2025 року позивач звернувся до органів Пенсійного фонду із заявою про призначення пільгової пенсії за віком відповідно до частини 3 статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно принципу екстериторіальності заяву та документи позивача було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та прийнято рішення від 11 квітня 2025 року №047350008294 про відмову позивачу призначення пенсії за віком відповідно до абзацу 1 частини 3 ст. 114 до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-ІV у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23.07.2025 у справі №200/3319/25 позов ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (зареєстроване місцезнаходження: 84122 Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, код ЄДРПОУ 13486010) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України Донецькій області від 11 квітня 2025 року № 047350008294 про відмову в призначенні пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяв ОСОБА_1 від 04 квітня 2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зарахувати до пільгового стажу роботи, періоди: за Списком робіт затвердженому Постановою КМУ від 31.03.1994 № 202 розділ І: з 08.06.2005 по 12.07.2006, з 21.08.2006 по 02.03.2010; на провідній посад гірника очисного забою з 03.03.2010 по 30.08.2024, з 16.09.2024 по 28.02.2025.
Рішення суду виконано в межах покладених судом зобов`язань Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.
В подальшому, ОСОБА_1 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою встановленого зразка про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 08.12.2025 та пакетом документів.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 047350008294 від 15.12.2025 в задоволенні заяви відмовлено, зазначено, що страховий стаж особи становить 39 років 09 місяців 09 днів (в т.ч. додаткові роки за роботи по Списку № 1 – 19 років). Пільговий стаж особи становить 23 роки 03 місяці 24 дні, з них: роботи підземні провідні професії (20) – 14 років 11 місяців 11 днів (в кратному обчисленні 18 років 08 місяців 07 днів). Роботи підземні, професії за пост № 202 (25) – 04 роки 07 місяців 17 днів.
Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди.
Згідно поданих документів право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно ч.3 ст.114 Закону 1058 особа матиме з 15.05.2035.
В матеріалах справи наявна довідка РС-право, згідно змісту якої період служби з 24.10.2003 по 06.04.2005 та період роботи з 01.03.2025 по 08.12.2025 не враховано до пільгового стажу.
З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Так, відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з положеннями ст. 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до ст.ст. 21, 22 Конституції України - усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Конституційні права і свободи людини і громадянина, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Статтею 8 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Згідно з ч. 1 ст. 114 Закону № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у ч. ч. 2 і 3 цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у ч. 4 цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону.
Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202 (далі - Постанова № 202).
Відповідно до п. І Постанови № 202, до списку робіт і професій відносяться усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).
Відповідно до п. 2 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.
Згідно з п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До посад або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Щодо періоду служби позивача в лавах Збройних Сил України з 24.10.2003 по 06.04.2005, який не було зараховано до пільгового стажу.
Як вбачається з матеріалів справи, з 01.09.2000 року позивач по 02.06.2003 року навчався в Авдіївському ПТУ № 43, з 24.10.2003 року по 06.04.2005 проходив службу в ЗСУ, з 08.06.2005 року працевлаштований до ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна № 1», проходив заняття в учбовому пункті, з 06.07.2005 прийнятий учнем гірничого по ремонту гірничих виробок підземним, з 03.11.2005 переведений гірничим по ремонту гірничих виробок підземним з повним робочім днем в шахті, з 12.07.2006 року звільнений.
На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 липня 2025 року у справі № 200/3319/25, яке набрало законної сили, період роботи саме з 08.06.2005 визначений як робота протягом повного робочого дня на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці (підземні роботи).
Приписами підпунктів з, і та к частини 1, частини 3 пункту 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року №590 (далі - Положення № 590), який був чинний на час проходження позивачем військової служби, крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також період навчання в професійно-технічних училищах та служба у складі Збройних сил СРСР. При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості та інвалідності робітникам і службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах і на інших роботах з важкими умовами праці (підпункти а і б пункту 16), і пенсій у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсій по старості робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт в пункту 16) періоди, зазначені у підпунктах к і л, прирівнюються по вибору особи, що звернулась за призначенням пенсії, або до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду. Період, зазначений у підпункті з, прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.
Законом СРСР від 12 липня 1967 року «Про загальний військовий обов`язок» і Положенням про пільги для військовослужбовців, військовозобов`язаних, осіб, звільнених з військової служби у відставку, та їх сімей, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 17 лютого 1981 року № 193, було передбачено зарахування часу перебування громадян на дійсній військовій службі у Збройних Силах СРСР до загального трудового стажу, безперервного трудового стажу та стажу роботи за спеціальністю (пункт 76 Положення).
Постановою Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року № 1545-ХХІІ «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.
Пунктами в частини 3 статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки та органах внутрішніх справ, незалежно від місця проходження служби.
Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25 березня 1992 року № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Абзацом 2 пункту 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Отже, за вимогами законодавства, час проходження строкової військової служби зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
При цьому, за вимогами законодавства яке було чинне на час проходження позивачем військової служби, проходження військової служби прирівнюються по вибору особи, що звернулась за призначенням пенсії, або до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.
Відповідно Конституційний суд України в своєму рішенні № 1-рп/99 від 09.02.1999 року зазначив, що положення частини 1 статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).
Верховний Суд України у своїх постановах від 05 лютого 2008 року (справа № 21-2369во07) та 27 травня 2008 року (справа № 21-2438во07) при розгляді справ відповідної категорії прийшов до висновку, що при вирішенні конкретних спорів з питання пільгового порядку обчислення періоду проходження військової служби суди повинні користуватися як законами і нормативними актами України так і законодавством колишнього СРСР.
Отже, п. 109 Постанови № 590 надає право особи на зарахування періоду військової служби у лавах Збройних сил СРСР до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.
За трудовою книжкою, позивач після проходження військової служби працював з 08.06.2005 працював учнем гірника та в подальшому гірником з ремонту гірничих виробок підземним.
Зазначений період роботи був визначений як пільговий стаж за Постановою № 202 на підставі рішення суду від 23.07.2025 у справі №200/3319/25.
Враховуючи наведені обставини суд приходить до висновку про те, що період служби позивача в ЗСУ з 24.10.2003 по 06.04.2005 підлягає врахуванню як пільговий стаж за Постановою № 202.
Щодо підстав врахування періоду з 01.03.2025 по 08.12.2025 як робота в підземних умовах на провідній професії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 (додатково 3 місяці за кожний повний рік роботи).
Як вже було зазначено вище, 16.09.2024 р. Позивач прийнятий до ПрАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» ВП «Шахтоуправління «Першотравенське» на посаду гірника очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем в шахті (запис №1), де працює по теперішній час.
Відповідно до ст. 62 Закону № 1788 та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Як вже було зазначено вище, пунктом 1 Порядку визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Тобто, зазначеною нормою встановлено, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу (у тому числі й зайнятості позивача протягом повного робочого дня на підземних роботах, що є спірним у цій справі) має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.
Відтак трудова книжка позивача містить достатні дані для визначення зазначеного спірного періоду в якості пільгового стажу.
Відповідно рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.07.2025 у справі №200/3319/25, яке набуло законної сили, вирішено зарахувати до пільгового стажу роботи на провідній посаді гірника очисного забою разом з іншим період з 16.09.2024 по 28.02.2025.
Згідно матеріалів даної справи, з 01.03.2025 року позивач продовжив працювати на вказаній посаді. 
Таким чином, період з 01.03.2025 по 08.12.2025 повинен бути визначений відповідачем як робота в підземних умовах на провідній професії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Щодо позовних вимог в частині розрахувати позивачу періоди роботи з 01.03.2025 по 08.12.2025 на провідних професіях з кратністю відповідно до Роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8, суд погоджується із доводами Головного управління в Донецькій області та зазначає, що оскільки управлінням не приймалось рішення про призначення пенсії позивачу за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України №1058, відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при призначенні йому пенсії на пільгових умовах будуть порушені.
За таких обставин суд дійшов висновку про наявні підстави для визнання рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у Львівській області № 047350008294 від 15.12.2025 року протиправним, та як наслідок його скасування. 
Щодо вимоги позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до частини 3 статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає наступне.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вищевказана позовна вимога не підлягає задоволенню, оскільки вказані повноваження відносяться виключно до дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень.
Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.
Обираючи спосіб захисту, суд, зважаючи на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року та керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України приходить до висновку, що з метою ефективного захисту прав позивача слід прийняти рішення про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 047350008294 від 15.12.2025 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за заявою від 08.12.2025 року та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 08 грудня 2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» , зарахувати до пільгового стажу роботи, періоди: за Списком робіт затвердженому Постановою КМУ від 31.03.1994 № 202 розділ І: з 24.10.2003 по 06.04.2005; на провідній посаді гірника очисного забою з 01.03.2025 по 08.12.2025 згідно довідки ОК-5. 
З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Згідно із квитанцією про сплату позивачем сплачено судовий збір у сумі 1064,96 грн. 
Відповідно до частини ч. 1 та ч. 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягає сума сплаченого судового збору в розмірі 532, 48 грн.
Керуючись статтями 2, 3, 5-9, 12, 15, 18, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 94, 139, 241-243, 245, 246, 263, 295, 297, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місто Львів, в. Митрополита Андрія, б. 10, ЄДРПОУ 13814885) про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 047350008294 від 15.12.2025 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за заявою від 08.12.2025 року.
Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.12.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувати до пільгового стажу роботи, періоди: за Списком робіт затвердженому Постановою КМУ від 31.03.1994 № 202 розділ І: з 24.10.2003 по 06.04.2005; на провідній посаді гірника очисного забою з 01.03.2025 по 08.12.2025.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місто Львів, в. Митрополита Андрія, б. 10, ЄДРПОУ 13814885) на користь ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 432 грн 48 коп.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/). 

Суддя В.В. Стойка